Čekaj malo. Šta kažeš?
Taksi! -Šta kažeš?
Pitam zašto si mislila da ne treba da dođeš na vreme.
ANONIMAN
Konačno, hajde.
Izvini. -Napokon. Odlično.
Aleks, na tri. Zvuk na četiri. Vrpca, kreći.
"Duša doba!
Aplauz! Radost! Čudo naše pozornice!"
Naš Šekspir se uzdiže!
Naš Šekspir. Jer on je sav naš, zar ne?
Najizvođeniji dramaturg svih vremena. Autor 37 komada,
154 soneta i nekoliko narativnih pesama koje su poznate kao
krajnji izrazi čovečanstva u engleskom jeziku.
A ipak...
A ipak,
ni jedan rukopis, bilo koje vrste,
nije pronađen, da ga je napisala Šekspirova ruka.
Za 400 godina ni jedan dokument.
Rođen je kao sin rukavičara.
U nepoznatom vremenu, se naoružao...
obrazovanjem gramatičke škole... i otišao u London.
Gde je, kako predanje kaže, postao glumac
i na kraju, dramaturg.
Umro je u 52. godini. Nadživele su ga žena i dve ćerke...
koje su, kao i Šekspirov otac, bile nepobitno nepismene.
U testamentu je udovici ostavio krevet.
Ali nije spomenuo ni jednu knjigu, ili rukopis.
Naš Šekspir je šifra. Duh.
Da vam ispričam drugu priču. Mračniju, o perima i mačevima.
O moći i izdaji. Na osvojenoj pozornici i izgubljenom prestolu.
Za njim!
Eno ga! Hvataj ga!
Tamo! Brže!
Srušite ih! -Hajde, dame! Unesite se!
Pretražite mesto! Džonsone!
Džonsone! -Tamo! Znam da si tu!
Pokaži se! Izađi!
Isteraću te dimom, kao pacova!
Zapalite! -Odustani! - Zapalite!
Sve spalite! -Osećaš li to, Džonsone?
To je miris tvog pozorišta koje odlazi u plamenu!
Uhapsite ga!
Hoćemo li u Kulu?
Mesta! Ovo vas se ne tiče!
Vežite ga ovde, pa nas ostavite.
Nosio je samo pero i par praznih strana.
Ti si Bendžamin Džonson, dramaturg.
Sin Vilijama Džonsona, duvača stakla. -Da.
Da li ste već bili hapšeni, g. Džonson?
Ja sam pisac, zar ne? Naravno da sam bio hapšen.
Pitaj ga za komade. -Komadi?
Koji želite, ser Roberte Sesile? Pastoralni?
Istorijski? Istorijsko-pastoralni? Histerično-istorijsko-pastoralni?
Ne zanimaju nas vaši komadi.
Zanimaju nas oni koje vam je dao Edvard de Vir...
grof od Oksforda.
Žao mi je, ser. Ne znam o čemu pričate.
Gde su komadi?
Koji?
Pet godina ranije
Divno, zar ne? - Sigurno je veliko.
Obećavam ti, Edvarde, da nisi video ništa slično!
Neće valjda biti lutki?
Pomerite se! Napravite mesta za moje lordove Oksforda i Sautemptona!
Evo budale i lakrdijaša, čini mi se. - Scena je prilično fantastična.
Daleko složena od bilo čega što sam video na dvoru.
Druže, ko je ovaj prokleti duhoviti lupež! Osujećuje svojim poređenjima!
Bolje poređenjima, nego osmesima. - Kuda jašete sada, ser?
Kuda da jašem sem na dvor? -Izvinite, ser.
Mada nisam video mog drvenog konjića. -Imate li takav?
Ne!
Marlove, pozajmi mi koji peni, hoćeš li? Henslou mi još duguje za "Obućarev praznik".
To je zato što niko nije bio da ga gleda.
Kit, nije li ono jedna od tvojih neuzvraćenih Ijubavi u loži?
Grof od Sautemptona? -S kim?
Brade mi, to je Edvard de Vir, grof od Oksforda.
Imao je svoju glumačku trupu za privatne predstave na dvoru.
Pitam se da li mu treba materijala. - Tvoj mu sigurno ne treba.
Onaj plemić, tamo? On je glupan, budala!
Jadničak ima mozak lakši od pera! -Dosta!
Džonsone, predivan dijalog. Apsolutno predivan.
Izvinite, milostivi. -Vile. Vil Šekspir. Nema piva u tom krčagu, zar ne?
Pivo? Ja?
Pijem za vreme nastupa? Ja sam profesionalac, g. Henslou.
Mesta! - Apsolutni profesionalac.
Pomeri se! -Ti se pomeri! -Čuvaj se!
Ovaj komad je proglašen buntovnim...
od strane lorda Vilijama Sesila! - Zašto ne rasturiš dupe Vilijama Sesila?
Uhapsite ga! Razlaz!
Ovaj komad je buntovan i neće se nastaviti! -Buntovan?
To je komedija! Nema ničeg buntovnog!
Je li tako? Ti to znaš jer... - Jer sam napisao prokletinju.
Uhapsite i njega! - Šta? Ne, čekaj...
Molim vas! Ja sam pesnik, za ime božije! Nisam kriminalac!
Tako se završila kratka karijera Bena Džonsona.
Razlaz! -Vilijame Sesile, ti si šupak! -Idemo kod Eseksa.
Voleo bih da mu rasture dupe! -Razlaz!
Napolju. Henri, koliko je Ijudi bilo na toj predstavi? -Nisam siguran.
Dve hiljade? Možda više. - Koliko je takvih nastupa bilo?
Pet ili šest, pretpostavljam. - Novi servis. -Brade mi.
Deset hiljada duša koje slušaju pisanje i ideje jednog čoveka.
To je moć, Eseks. Ako Sesil nešto razume, onda je to moć.
Novi servis! -Kad su reči osvojile kraljevstvo?
Zadržaću mač, hvala na ponudi.
Napolju.
Henri, moji Ijudi su presreli neke Sesilove prepiske
sa škotskim kraljem Džejmsom. Sesil mu je obećava presto.
Džejmsu? Elizabet nikad ne bi... -Ona je stara. Bolesna.
I dalje odbija da imenuje naslednika. - Škot? Na prestolu Tjudora?
Zato moramo da učinimo sve da osiguramo
da pravi čovek uspe kod Elizabet. Čovek koji zaslužuje krunu Tjudora.
Tražim podršku tvojih Ijudi i tebe, Henri.
Ako dođe do bitke, da osvojim presto.
Znaš da ne treba da pitaš. Uz tebe sam kao i uvek.
Budi oprezan. -Uvek si zabrinut za mene. Šta da radim?
Odbij ga. -Kraljičinog sina? - To je samo glasina.
Glasina? Samo pogledaj u Eseksa i videćeš kraljičin odraz.
Svi misle da je njen sin. -Moji lordovi.
Ja ću radije da se naklonim Tjudoru, đubretu, nego Škotu.
Jedino želim da sledeći kralj bude legitimni kralj.
Eseksova razmišIjanja će da nas odvedu do građanskog rata. Ne.
Ako ovo mora da se uradi, mora pažIjivo.
Veži je tamo.
Slažem se, lorde. -Moj lorde od Sautemptona.
Ser Roberte Sesile. -Da li ste videli lorda Eseksa?
U vidikovcu je sa Njenim Visočanstvom. -Sam?
Vaš otac je u Londonu i bori se sa problemima u Irskoj,
kome drugom da se kraljica obrati nego Eseksu?
Po milosti Boga, Njeno Veličanstvo, Elizabeta.
Kraljica Engleske, Velsa i Irske.
Vaše Veličanstvo.
- Bog vas blagoslovio.
Vaše Veličanstvo, lord od Sautemptona ima poklon za vas. -Poklon?
Da, Milosti. Mada nije od mene.
Jesi li ti poklon, moj blaženi patuljče?
Ne, moje veličanstveno Veličanstvo. Ja sam slobodnjak, poklon je predstava.
Predstava? -One su delo đavola.
Rođene u jamama kuge, kurvanja, krađe, bluda i krivoverja.
Reci svom gospodaru da će Njeno Veličanstvo... -Rado da prihvati poklon.
Naravno, ako Vaše Veličanstvo tako želi. -Komedija ili tragedija?
Komedija. -Komedija. Čija?
Anonimna, Vaše Veličanstvo.
Anonimna.
Divim se njegovim stihovima.
Povedi nas na predstavu.
Tako crni kos sa narandžastim kljunom,
drozd sa prelepim cvrkutom, carić sa malim krilima...
Koji anđeo me budi iz cvetnog kreveta?
Zeba, vrabac i ševa
Jednostavna pesma sive kukavice
Ako smo se mi - senke uvredili, pomisli ovo i sve je popravljeno.
Četrdeset godina ranije
Zaspali ste ovde dok su se maštarije pojavile.
U ovom besposličkom okruženju koje daje samo san.
Nežno, ne grdite. Ako se izvinite, mi ćemo se popraviti.
Laku noć, svima. Dajte mi ruke, ako ćemo biti prijatelji.
I Robin će da obnovi opravke.
Divno. Najdivnije.
Bilo je smešno. Svideo joj se magarac.
Edvarde, Edvarde, kad ćemo da ponovimo?
Evo ga. Tvoj otac mi je rekao da si sam napisao komad.
Jesam, Vaše Visočanstvo. - Šališ se sa mnom.
Iskomponuj nešto. - Sad? -Da, sad.
Na koju temu? -Istinu.
Za istinu... Istina je nikad zastarela...
vreme ne može da poništi ono što je nekad bilo istina.
Lorde od Oksforda, izgleda da ste dodali pesnika u vašu familiju ratnika.
Vešt sam sa mačem i puškom kao i sa stihovima. -Jesi li?
Jedina želja mi je da budem Vaš verni sluga,
u pitanjima rata i države, ako me uzmete.
Lorde Sesile, izgleda da smo pronašli vašu zamenu.
Nadam se ne prerano, Vaše Visočanstvo.
Šta ti misliš o predstavi našeg mladog lorda, Vilijame?
Ako su predstave zaista toliki greh,
molim se da ne nađem spas do pred kraj života.
Džonsone! Bendžamine Džonsone!
Slobodan si.
Imaš moćne prijatelje, zar ne?
Veslajte!
Moj lorde. -Ruža Tjudora.
Najlepši cvet, zar ne?
Pretpostavljam da vam dugujem svoju slobodu. -Tačno.
Teško je pronaći, nekoga ko je olako prešao mog tasta.
Lorda Vilijama Sesila.
Imam prividnu čast da budem u braku sa njegovom jedinicom.
Bilo je korisno kad sam pisao tvom tamničaru da te pusti u tastovo ime.
Je li to znači da moje oslobađanje nije zvanično odobreno?
Ne budali, naravno da nije. Ali si slobodan, zar ne?
Uživao sam u tvojoj komediji. Imaš potencijala.
Hvala vam. -Ali politika dosta utiče na Kulu.
Ljudi mog tasta su je smatrali buntovnom.
Moja predstava nema veze sa politikom. To je obična komedija.
Pokazuje da su budale oni koji nisu stanju ni da jedu bez pomoći slugu.
Svaka umetnost je politička. Inače bi bila samo ukras.
I svi umetnici imaju nešto da kažu. Inače prave cipele.
A ti nisi obućar, zar ne, Džonsone?
Frančesko?
Komad, moj lorde. -Koji ćeš da izvedeš u Benksajdu.
Izvedem? -Pod svojim imenom.
Mojim, lorde? -Ne mogu da koristim svoje, zar ne?
Ja sam 17. grof od Oksforda. Lord veliki komornik od Engleske, vikont Bolbek,
lord od Eskejlsa, Senforda i Badlsmita, itd. Ne. Moram da štitim ugled.
U mom svetu ovakvi kao ja ne pišu komade. Pišu ih Ijudi kao ti.
Da, lorde. Napisali ste ceo komad. Znam koliko je to teško.
Ne jedan, Džonsone. Napisao sam ih puno, bez sumnje, više nego ti.
Neki su izvođeni na dvoru pre par godina, neki nisu ugledali svetlost dana.
Želite da ja stavim moje ima na ovaj?
Ne, želim da staviš ime na sve.
Sve komade? -Ne gledaj me kao da sam ti pobio sve najmilije.
Želim da te učinim najpopularnijim, a s tim i najbogatijim, dramaturgom u Londonu.
Srećno, i dobro sutra.
Moj lorde, ja stvarno... -Ovo je za vaš trud, g. Džonson.
I ćutanje.
Ako pogazite to ćutanje, ne piše se dobro g. Džonsonu.
Pričaj mi o tom komadu. - To je anoniman poklon.
Eseks je insistirao na izvođenju, samo da mi prkosi pred dvorom.
Naravno. O čemu je? -Neke budalaštine o vilama i heruvimima.
I plešućim magarcima.
Edvarde, naš poetični grof se vratio na dvor.
Oče, to je bila samo predstava.
Znaš li koliko mi je trebalo da ih proteram od nje?
Obožava ih! I Edvard to zna!
Zapamti moje reči, uradio nam je to iz prkosa.
Edvard hoće da izabere sledećeg kralja.
Zar nisi ubedio Krunsko veće da kruniše Džejmsa od Škotske? Niko nema više prava.
Osim Elizabetinog kopila. -Eseksa.
On nas prezire.
Izgubićemo sve uzvišene dozvole i imovinu!
Ubediću je da ga pošalje u Irsku da uguši katoličku bunu.
Sautempton će ga pratiti.
Ako ima Boga, ni jedan se neće vratiti živ. Ako nema...
Roberte!
Roberte, dođi!
Žao mi je, moj lorde od Oksforda. Moj sin voli svoje društvo.
Predstavljam vam moju ženu, ledi Sesil, i ćerku, Anu?
Žao mi je zbog smrti vašeg oca, lorde. Kraljevstvo je izgubilo divnog čoveka.
Nadam se da ćete biti srećni u našoj kući. -Planiraš li zauvek da živiš ovde?
Ne, do punoletstva. -Što? - Jer je kraljica tako naredila.
Kad smo se upoznali, rekli ste da želite da postanete značajan čovek za državu.
Kraljica i ja se nadamo da će tako da bude.
S tim ciljem, želim da vas upoznam s vašim učiteljima.
Od 7 do 8, francuski će da vas podučava g. Krejn. -Moj lorde od Oksforda.
Od 9 do 10, grčki s g. Simonsom.
Je li to Homer? - Ne, Platon.
Potom, kosmografija sa dr Ričardsom. -Lorde.
Od 2 do 3, geografija i istorija. Od 4 do 5, mačevanje.
Pisanje? Poezija? - Ovo je puritanska kuća.
Verujemo da je to obožavanje lažnih idola,
i samim tim greh u očima Boga. -Greh?
Treba li da bude mesta u životu za umetnost i lepotu?
Nema u ovom domaćinstvu.
Svakako si gubio. - Ali sam i pobeđivao.
Stvarno?
Pretpostavimo da sam ovladao Punta Riversom.
Sad možemo da pređemo na Puntu Sopramano.
Možda ćeš tu napokon da me pobediš. -Da, lorde.
Jabuka, ser? Eto.
Je li dobar? -Kako da znam? - Nisi ga ni pročitao?
Obećao sam da ću završiti Istočnjačku kurvu do subote.
On je plemić? Je li moćan, bogat?
Onda moraš da uradiš, zar ne?
Vile, došao sam u London da postanem veliki i nadmeni pesnik.
Da postanem savest našeg vremena. Duša doba.
Da promenim svet, ne... - Promeniš svet? Čime, stihovima?
Da. Što? Što svet ne bi mogao da se promeni rečima?
"Napraviću te najbogatijim i najpopularnijim dramaturgom u Londonu!"
Gluposti! Mogu i sam, hvala veliko! On je amater.
Potpuni amater.
Prošle nedelje, baštovanstvo. Ove, pisanje. Sledeće, lov sa sokolom.
Ne, neću. Bila bi uvreda ubeđenja.
Koliko ti je novca dao? -Misliš da je moje ime na prodaju?
Ne, uopšte. Ne.
Ostavićemo tvoje ime netaknuto.
Španski kralj Filip vidi katoličku bunu u Irskoj kao našu slabost.
Slabost koju treba iskoristiti. -Irska?
Ima izveštaja da šalje finansijsku pomoć, ček i trupe.
Moramo brzo da delujemo, da zamenimo irskog lorda namesnika
i pošaljemo dodatne trupe... -Zamenimo?
S kim? -Preporučujem Njegovo lordstvo...
grofa od Eseksa.
Ne, to je nemoguće. On ne može da bude zamena. Cenim njegove savete.
Njegove borilačke sposobnosti su, po mom mišIjenju, jedini lek za kugu iz Španije.
Eseks, na žalost, neće moći da ostane u Krunskom veću, dok je u Irskoj.
Koga predlažeš da ga zameni? -Ser Robert Sesil.
Vaš sin? -Da.
Eseks mi je prvi savetnik, Vaše Visočanstvo, a sin drugi.
Da, da.
Dobro, pošalji Eseksa u Irsku.
I postavićemo Roberta u Krunsko veće.
Gledala sam predstavu prošlog vikenda, Vilijame.
Podsetila me je na stvari iz prošlosti.
Hoću još da ih vidim.
Je li Edvard srećan sa tvojom ćerkom?
Ubistvo?! Tvojom rukom. - Krao mi je pesme.
Slušao je moje zapovesti! -Tvoje?
Naravno! Čim mi je Robert rekao da ne slušaš moja naređenja...
Robert? On ti je rekao? -Dosta!
Nemoj da obožavaš lažne idole u mom domu.
Tvoja duša je u pitanju, ne pesme. -Pesme su moja duša!
Stavljaš me u težak položaj, Edvarde.
Ne mogu da dozvolim Ijagu na mom ugledu zbog žalosnog nedostatka kontrole s tvoje strane.
Tvrdićemo da je bila samoodbrana. Prvi je potegao mač.
Ali želim nešto zauzvrat.
Moja ćerka je mlada i osetljiva. Zaljubljena je u tebe, Edvarde.
Bilo je za očekivati, s obzirom da blizu živite.
Za poslednje tri godine, oduzeli ste mi mnogo nasleđa.
Pazi šta pričaš, nemoj da kažeš nešto što ćeš posle da zažališ.
Legalno sam uzeo naknadu za tvoje školovanje i troškove života.
Sada hoćete da uzmete i imanje, kao naknadu za ćerkin krevet! -Ne.
Ovo predlažem, da zadržimo tvoju glavu dalje od dželatove sekire.
Dostojanstveno razmotrimo razloge zbog kojih je ovaj brak zatražen.
Jedan je rađanje dece, koja će biti donešena
u strahu i nezi Gospoda i veri u Boga.
Drugi je zajedništvo, zdravlje i užitak,
koje jedno drugom treba da pružaju radi blagostanja,
u čiji se sveti oblik, ove dve prisutne osobe, spajaju.
Henri V, od...
Nikog? -Zašto bi neko od vas pokušao da bude bolji od mene u istorijskoj drami?
U komediji, da. Tragediji, možda.
Bene, da vidimo kako će biti prihvaćena pre nego što priznaš udeo?
Amo, vatrena muzo, što uzlećeš do najvišeg neba mašte!
Pozornica, to nam je kraljevstvo.
Kneževi su glumci, a monarsi nek' posmatraju scenu!
Neka ratoborni Henri, što mu liči,
Marsov stav uzme. Nek' za petama mu budu glad, mač
i vatra, željni posla.
Nenadahnuti, slabi Duhovi,
što su se usudili da stave na te bedne daske tako krupnu stvar.
Mogu li se u ovo bojište petlova staviti ogromna polja Francuske?
Možemo li u ovo drveno O zbiti bar šlemove što...
Zamislite da su u opsegu ovih zidina dve moćne Monarhije,
čije visoke i strme granice deli usko, burno more...
Mesta! -Nadoknadite naše nedostatke mislima svojim,
i u hiljadu delova podelite jednoga čoveka,
i u mašti svojoj napravite vojsku. Kad je o konjima reč,
vi zamislite da ih posmatrate da golim kopitama
po mekoj zemlji ostavljaju trag.
Vaše misli...
Vaše misli neka opreme sad naše kraljeve.
Mesta!
Tu priču otac pričaće svom sinu, i dan svetoga Krispina,
sve od danas do kraja sveta,
nikad proći neće a da se tada nas ne sete Ijudi.
Nekolicine nas, koji smo srećno
na ovom mestu združeni kao braća. Jer onaj koji krv prolije svoju sa mnom
taj će odsad biti i brat moj, ma kakvog roda niskog bio on,
danas će i rang da oplemeni svoj.
Plemići koji u Engleskoj sada spavaju
sebe smatraće prokletim što nisu bili ovde!
Osećaće se malim dok bude neko govorio
da je na dan Krispina svetog s nama bio!
Spremi se brzo, gospodaru moj, u borbenom su poretku Francuzi,
i oni će nas uskoro napasti! -Sve je spremno, ako nam je spreman duh.
Neka propadne taj kom duh okleva! -Na mesta.
Bog nek' je s vama!
Frančesko, vidiš li?!
Vidiš li?!
Ubij Francuza! - Smrt Francuzima!
Dole sa njima!
Tvoj mač! - S tobom smo!
Edvarde! Vilijam Sesil je ubedio kraljicu
da samo Eseks može da spasi Irsku. Obećao sam da ću ići s njim.
Ja bih, prvi, voleo da vidim tog anonimnog kolegu.
Dramaturg! Dramaturg!
Tražim tvoj blagoslov. - Ne mogu da ga dam.
Ako će biti moj kralj, dužnost mi je da budem s njim u borbi!
Vil?
Žao mi je što sam ti pokvario zabavu!
Henri! -Hvala vam. Sve je u stihu! Hvala.
Dobro! Samo...
Jedino... Hoću da se zahvalim glumcima.
Bilo je odlično, sjajna gluma.
Moje reči su oživele...
zahvaljujući sjajnim glumcima.
Hvala vama!
Glumac, za ime božije!
Lorde, mislio sam... -Dozvolio si sebi da misliš u moje ime?
Vaše mišIjenje je drugačije od mog.
MišIjenje? Ti to nemaš, zato sam te izabrao!
Bar mu nisi rekao moje ime?
Biće tako i dalje?
Julije Cezar
Magbet
Bogojavljenska noć
Romeo i Julija
Romantična tragedija. U jampskom pentametru.
Cela? Je li to moguće? - Naravno.
Moj lorde.
Vil Šekspir.
Vilijam Šek-spir.
Ledi.
Ko je ono bio? Videla sam ga pre.
Edvarde. Moramo da pričamo o ćerkinom mirazu. -Mirazu?
Ne može da se uda bez miraza kao ćerka grofa od Oksforda.
Mogu da joj dam kuću u Bruku i 100 funti. -Sto funti, Oče? Majko?
Samo to trenutno možemo da damo. -Ostavi nas, Bridžet.
Edvarde, porodica nam je u finansijskom krahu, a ti...
Ti sviraš flautu dok Rim gori.
Neron je svirao violinu dok je Rim goreo. -Bože.
Ponovo pišeš.
Obećao si. -Ana, trebala si da vidiš rulju.
Nisu samo sedeli kao gmizavci na sudu,
lica nepomičnih, očnjaka trenutno uvučenih.
Ne! Popeli su se na binu! Borili su se s Francuzima! -Prekini, odmah!
Zašto moraš da pišeš? Zašto moraš da nastaviš da mi ponižavaš porodicu?
Glasovi, Ana. Glasovi, ne mogu da ih zaustavim. Dođu mi.
U snu, na javi, dok večeram. Dok šetam hodnikom.
Devičina slatka žudnja, rastuće ambicije udvarača,
namere ubice, molbe njegovih žrtava.
Samo kad stavim njihove reči, glasove,
na pergament oni budu oslobođeni.
Samo tada mi je u glavi tiho.
U miru.
Poludeo bih kad ne bih zapisivao glasove.
Jesi li opsednut? - Možda jesam.
Ovo je neverovatno, cela prokletinja je u stihu.
Nije tako teško ako pokušaš. - Da li si ti pokušao?
Tiho! Kakva svetlost prodire kroz onaj prozor?
To je istok, a Julija je sunce.
Imaću manje muke da širim noge konobaricama
posle ovog nastupa! -Ne možeš da glumiš Romea.
Šta? Što ne? Savršen sam za ulogu.
Neću da dozvolim onom glupanu Spenseru da se opet proslavi na mojoj ulozi!
Samo Vil Šekspir može da oživi Romea,
i njegove gaće. Bene, ja sam glumac, svaki deo mene,
dole do prstiju. Hoću...
Ne, žudim za glumom. - Onda bolje glumi kao pisac.
I kloni se pozornice. Pisci nemaju vremena za glumu.
Ko je ta dama, koja krasi ruku onog viteza? -Ne znam, ser.
Baklju uči da jače svetli.
U noći blista kao dragi kamen o uhu Arapke.
Da postane čija odveć je lepa, iznad sveta sija visoko.
Kao golubica snežna u jatu vrana i ona je nežna međ' drugama svojim.
Kad se povuku od igre, gledaću da dodirnem ruku,
moju ruku njenom posvetim.
Jesam li je voleo? Vidi, poreci sam!
Jer pravu lepotu tek od noćas znam.
Moj lorde od Oksforda. -To je grof od Oksforda. -Visočanstvo.
Da, zar nije zgodan? - Sigurno.
Dopala nam se vaša predstava. Mladi kralj Henri nas je podsetio na vas.
Zar? -Drzak, ali hrabar. Dečak, ali čovek.
Pravičan na očima, pravičniji na uhu.
Drago nam je što ste se vratili sa kontinenta.
Dve godine je predugo bez takve zabave.
Da sam znao da Vam moje odsustvo prouzrokuje toliku čežnju,
vratio bih se mnogo ranije.
Vaša žena mora da je zadovoljna što ste opet uz nju.
Ona mi je mala potpora, vratio sam se na tastovo insistiranje.
Sesil mi je rekao da je vaš brak iz Ijubavi. -To bi on želeo.
Kako da neko zavoli mesec, nakon gledanja u sunce?
Koja vam se zemlja najviše svidela na putovanju, lorde? -Italija, Visosti.
Italija. Zašto? Vreme? Ili hrana?
Ne, njihovo pozorište. Zovu ga Komedija umetnosti.
I, naravno, žene.
Žene? -Jasnije su...
Sa svojim željama. Što žele, to i uzmu.
Ne čekaju da budu uzete.
Dvoumim se.
Da li si princ Hal?
Ili Romeo?
Ne.
Ti si Puk. - Puk? -Da, Puk.
On se ne bi borio za Vas u Holandiji.
Holandija? -Što da ne?
Javna je tajna da podržavate bunu protiv Španije.
Da dozvoljavate Englezima da se bore za svoj cilj.
Gubitak Španije je dobit za Englesku.
Zato si me odvukao u krevet? Zbog dozvole?
Ne, samo... -Ostavi me.
Kako se usuđuješ? Naređujem ti da me napustiš!
Ljubavnice moja
gde li skitaš?
Zastani, čuj
tvoja Ijubav dolazi.
Koja može da Ijubi i visoko
i nisko.
Nema dalje, dušo moja.
Putovanje se završava na sastanku Ijubavnika
svaki mudračev sin to zna.
Šta je Ijubav?
Toga nema u daljem tekstu.
To je trenutna veselost i trenutni smeh.
Jedino nesigurno što dolazi: Odlaganjem ne dobijaš puno.
Dođi...
poljubi me...
lepa i mlada.
Mladost nije večna.
Ostaćeš u Engleskoj, u mojim odajama.
I ja bih mogao, da hoću. - Šta? -Komad u bsk...
U jampskom pentametru. Nije teško. -Misliš? Pokušao si?
Naravno da nisam, ali bih mogao da hoću. -Pa, nije bio sav u stihu.
Vidiš? Još lakše.
Henslou hoće Romea da nastupi za dve nedelje! Dve nedelje!
Krčmaru! Piće za sve!
Krčmaru! Bili! - Dve nedelje?
Devojke vole romantične tragedije, baš zato ih izbegavam.
Ne brini, jedinstven uspeh. Neće ga ponoviti.
Bogojavljenska noć, ili Šta ćete
Kako si napravio podelu sebe? Prepolovljena jabuka bi pre
prošla kao blizanac, nego ova dva stvorenja. Koji je Sebastijan?
Divno!
Odlična tragedija: Julije Cezar
Veliki Cezare... -Brute, ne kleči uzalud? -Govorite, ruke moje!
Zar i ti, Brute! Pade, Cezar. - Tiranija je mrtva!
Nezavisnost, sloboda i pravo glasa! -Smrt tiraniji! -Sloboda!
Da! Sloboda!
Sloboda!
Magbet od Vilijama Šekspira - On je Škot, zar ne? -Da.
U krug oko kotla idemo.
Zatrovane utrobe u njega ubaci.
Krastačo, pod hladnim kamenom, dana i noći ima trideset i jedan.
Udvostruči, muku i nevolju.
Vatro gori!
Hamlet
Kloni se ulaska u svađu, ali ako si već ušao,
držanjem ulij protivniku strah.
Svakom pokloni svoj sluh, ali samo nekom svoj glas.
Primi svačiji sud, ali zadrži svoj.
Bogato se nosi, koliko kesa daje,
ali ne kao kicoš - bogato, ne gizdravo.
Jer odelo često čini čoveka.
Sedite mirno! Ne smete se maći!
Nećete otići dok vam ne dam ogledalo,
u kom ćete se sva videti.
Šta hoćeš? Da nećeš da me ubiješ? - Upomoć! -Upomoć! Ehej!
Gle: pacov! Mrtav za dukat! Mrtav je!
Ubijen sam! -Šta si to učinio? -Ja zaista ne znam. -Da to nije kralj?
Ti jadna, dosadna, nametna budalo, zbogom!
Nikad nije prerano za Sesila!
Biti ili ne biti. Pitanje je sad.
Je li lepše u duši trpeti praćke i strele sudbe obesne,
ili na oružje protiv mora beda dići se, i borbom učiniti im kraj?
Umreti - spavati, ništa više
reći da spavanjem se svrši srca bol
i hiljadu životnih potresa naslednih mesu, to je cilj
kome valja težiti. Umreti - spavati,
spavati - možda sanjati. Da, tu je čvor!
Jer u tom spavanju smrtnom kakvi bi snovi mogli doći
kad života ovo klupče odmotamo? Tu moramo da stanemo.
To je obzir taj što bedi našoj produžava vek.
Dobro zagrej. - Ovo nije dosta?
Siguran si za ovo? Vilijam Sesil je ubijen.
Ne bukvalno, naravno. Bio je lik.
IzmišIjeni lik.
Metafora je svima jasna. Koliko vidim, zapazili su je.
Hoćete li je stopirati?
Još jednom veoma cenimo tvoju uslugu za lorda.
Iskasapio te je! Ne samo pred dvorom, nego pred celim gradom!
Moramo da uhapsimo tog Šekspira i... -Ne, Roberte.
Ako je stvarno tako popularan, samo ćemo razbesneti rulju.
Ne možemo da održavamo vlast ako smo predmet podsmevanja!
Vlast dolazi od Elizabet i Boga.
Moraš dublje da razmišIjaš.
Moraš da nadoknadiš svoje malformacije.
Moraš da nadoknadiš s darovima koje ti je Bog dao.
S lukavošću, s bezobzirnošću.
Ovo je od škotskog kralja Džejmsa.
Svestan je kraljičinih osećanja ka Eseksu,
i glasina o njegovom rođenju. S pravom je zabrinut.
Pisaćeš Džejmsu. Reći ćeš mu da sam teško bolestan, ali sve je pod kontrolom.
Reci mu da se Eseks neće vratiti iz Irske živ.
Po tom pitanju je Bogu potrebna naša pomoć.
Tako se stvaraju kraljevi, sine.
Bilo je tako sa Elizabet, uvek će i biti.
Džejms očekuje da uradiš isto za njega, nagradiće te za to.
Moramo da uradimo još nešto.
Kao i Eseks,
Edvard mora da bude sklonjen.
Edvard? -Moraš da podmitiš nekog. Instruktora mačevanja, možda.
Obećaj mu bogatstvo ako ga ubije.
Trudna sam. - Jeste li sigurni?
Dva ciklusa su preskočena, lorde. - Hoću da se udam za njega. -Udate?
Visosti, već je oženjen. - Ja mogu šta želim.
Možete li? Većina evropskih, katoličkih prinčeva je pokušavala da Vas obori
i završi Vašu protestantsku vladavinu. Zaustavlja ih jedino Lamanš
i nada da Vas ožene, i drugačije to završe. -Volim ga!
Rizikovali biste presto zbog njega?
Rizikovali biste Englesku zbog njega?
Moramo da uradimo isto što i pre. Morate da odete na put,
negde izolovano, u pratnji samo najvernijih.
Posle rođenja, pronaći ću prigodnu kuću u kojoj će da bude odgajano.
A Edvard?
Nikad ne sme da sazna.
Šta si uradio? -Molim se. - Ne želi da me vidi!
Išao sam kod nje, nije htela da me primi. Sad je nema!
Na putu je. -Gde? Gde je otišla?
Šta si joj rekao? Ne traži moj savet kad je srce u pitanju.
Da jeste, ne bi izabrala tebe.
Morao si da znaš da će da ode negde drugde.
Nisi joj ni prvi, ni poslednji Ijubavnik!
Vrati se mojoj ćerki, Edvarde.
Dočekaće te raširenih ruku.
Ponašaj se kao što te tutula uslovljava.
Brini se za svoja imanja, investicije.
Napravi mi unuka.
Naslednika.
Teško je da pišeš, zar ne? Posle Hamleta?
Jede te, tvoju dušu.
Šta misliš zašto Vil nije uhapšen?
Ubio je karikaturu Vilijama Sesila,
o tome bruji sve do Vestminstera.
Možda nisu još primetili. - Postarao sam se da jesu.
Ocinkario si jednog od svojih? Kuli? -Pazi kome sudiš, Bene.
Radimo šta treba da preživimo i dobro to radimo u ovom životu. Svi.
Vil sigurno nije jedan od nas.
Znaš da je nepismen, zar ne?
Zna da čita, kako bi inače naučio tekst?
Ali nikad nije naučio da piše slova.
Ko je napisao Hamleta?
Plemić.
Da, ali koji? Znaš, zar ne, Bene?
PažIjivo, Kite. Zvučiš kao jedan od tvojih komada.
Bene! Reci mi. Možemo zajedno do njega, garantovaćemo mu anonimnost.
Za nagradu.
I mene si bio prijavio, zar ne?
Prošle godine. Za Svakog čoveka. Zato sam uhapšen. Zar ne?
Nisam imao ništa s tim. - Bene. Otići ću kod Vila.
Reći će mi jer ima mnogo više da izgubi.
Ništa više nećeš zaraditi. Ništa.
Ako su pobunjenici prešli severnu granicu.
Moramo da idemo na jug i zauzmemo zamak Ker.
Lorde, to je dobro branjena tvrđava. -Majko božija.
Hiljadu Ijudi, možda i više. Ne možemo da napadnemo takvu silu.
Šta da radim? Da provedem celo proleće ulogoren?
Poslat sam ovde da završim ovu bunu, ne da mirujem... -Roberte!
Mora da su džeparoši. Nigde više nisi bezbedan, veruj mi.
Šta se desilo? -Leš.
Sad me zub boli.
Smrdi, gotov je.
To je onaj dramaturg. -Kit Marlou. -Nije u redu. -Nije.
Šta se događa, Bulijer?
Stani! Bulijer!
Frančesko, pokušao je da me ubije.
Moćni Sampson!
Kakva zver! Da li ste mu videli kandže? -Treba mi još novca.
Već zarađuješ više od bilo kod dramaturga u Benksajdu.
Hoću da sagradim svoje pozorište, koje odgovara težini mog rada.
Pozorište? Za tvoj rad? -Našao sam nekog da mi sašije porodični grb
i da unese u Strafordov spisak. - Nemoguće. -Osam šilinga na šest pasa!
Prihvatam. Osam šilinga na medveda. -Očajna opklada, Bene!
Uradi s tim što imaš, Vil, neću da budem tvoj prosjak.
Ne, ovo nije zahtev, Bene. Dobiću još novca.
Ili šta? Zaklaćeš me kao Kita?
Znam da je bio sinoć kod tebe i da je planirao da te razotkrije
ako ne pristaneš na njegove zahteve. -Lud si. -Zastrašujuće!
Oprezno, Vil.
Ubij me i nećeš imati više dobrih komada u kojima ćeš da glumiš.
Dobiću svoj novac, Bene. Na ovaj način, ili onaj.
Dobiću novac. -Pusti pse!
Hajde, medo!
Hvala. Ispij, Frančesko. Može još jedno?
Frančesko? -Dva, ovaj put. - Kad da se vratim? -Za dve nedelje.
Tamo. Veslajte tamo.
Slušaj. -Da, gospodaru. -Kad sečeš ruže, budi nežan. -Da, gospodaru.
Da, gospodaru.
Moj lorde.
Vi ste čuveni Vilijam Šekspir u čijim sam delima uživao.
Na usluzi, gdine. -Treba mi još novca. -Izvinite?
Lorde, troškovi su mi se povećali.
Povisili. Otkad je ovo počelo. - Povisili? -Da, povisili.
Ako ne pristanete da mi povećate honorar,
biću prisiljen da obelodanim neke činjenice.
Jesi li svestan kome se obraćaš?
Obraćam se piscu Hamleta.
I Romea i Julije. Jesam u pravu?
Napolje. -Kako želite.
Moj lorde.
Čekaj. Koliko?
Četiristo funti. Godišnje.
Ne, plati mu.
Dođi.
Je li to mudro? Već su pokušali da vas ubiju.
Mudrost...
Frančesko, je kvalitet koji, na žalost, nikad nisam imao.
Edvarde? Znaš da uskoro napuštam dvor.
Pobesneće ako sazna za ovo. -Napustila me je.
I dalje te voli. - Ne, ne voli.
Ti ne znaš?
Kraljica...
Nosila je tvoje dete.
Ledi, dobrodošla kući.
Ne mogu da budem siguran, Visočanstvo, kad je veza počela.
Negde nakon Vašeg povratka na dvor. -Jesi siguran?
Nisu bili baš diskretni.
Ima još, Visočanstvo.
Dama je trudna.
Uhapsite ih.
Oboje.
Šta je ovo? -Edvarde! - Pusti me! Besi!
Edvarde! -Besi!
Kurva ti se porodila prošle nedelje.
Kraljica je odlučila da te oslobodi.
Vreme, zaista, leči sve rane.
Ovo su uslovi za tvoje oslobađanje.
Prvi, nećeš priznati dete.
Drugi, nikad više nećeš videti njegovu majku.
Treći, izbegavaćeš dvor po svaku cenu.
Veličanstvo bi volelo da se nikad ne podseti tebe ni na koji način. -Proteran.
Ne, imaš slobodu kraljevstva, samo ne dvora.
To su njeni uslovi, evo mojih.
Vrati se mojoj ćerki i potrudi se da je usrećiš.
Ponašaj se odraslo i prihvati odgovornost svoje titule.
Moj lorde? I ja imam uslov.
Vratiću se tvojoj ćerki ako mi kažeš ime deteta.
Mislim da kurva nije imenovala kopile. -Ne. Ono drugo.
Drugo?
Ko ti je rekao? - Vratiću se tvojoj ćerki.
Podariću ti onoliko unučadi koliko može da rodi, ili da ostanem ovde.
Nema zapisa o rođenju, ni jedan trag da vodi do tebe ili kraljice.
Hranitelji nisu znali istinu, sad su mrtvi. -Ime.
Nagovesti ovo, detetu ili nekom drugom i dogovor otpada.
Postaraću se da tvoja, i detetova, glava budu na dželatovom panju!
Dečak je.
Dobro. Mač gore. Ponovo.
Drži visoko. Pazi na koleno. Pravo. -Zdravo.
Moj lorde, ja sam Edvard, grof od Oksforda. -Moj lorde
Kažu da si i grof. -Ja sam grof od Sautemptona.
Onda ćemo zajedno da budemo grofovi, hoćemo li?
U znoju lica svoga ješćeš hleb,
dok se ne vratiš na zemlju, s koje si uzet.
Bio si prah, u prah ćeš da se vratiš.
Želim da opozovem Eseksa.
Osećam veliku prazninu bez tvog oca.
Mudra odluka, Visosti.
To će mu dati priliku da odgovori na sve one glasine.
Kažu da Eseks pregovara o miru sa španskim kraljem.
Da, da. -Kažu da je Eseks obećao Filipu
svu katoličku Irsku kao naknadu. -Naknadu za šta?
Podršku Španije u Eseksovom pravu na presto Engleske.
To je, još, samo glasina.
Vrati Eseksa u London, Vilijame.
Ja sam Robert, Visočanstvo.
Očeva smrt je veliki gubitak za sve nas, Visočanstvo.
Kunem te, Roberte Sesile! -Ostavi narod na miru! -Dole sa grbavcem!
To je urađeno.
Lorde, od kraljice.
To je Robert Sesil. Nije uspeo da te ubije, sad blati tvoje ime.
Moram lično da pričam s njom. Polazimo s plimom.
Momci! Momci moji!
Imam ga.
Vesnik ga je završio pre sat vremena.
Šta mislite? -Šareno je? -Šta je bre to?
Moj porodični grb. Košta omanje bogatstvo, al' sad sam gospodin!
Ne razumem načelo.
"Ne Bez... " -Prava.
"Ne bez prava"? Išao si kod njega, zar ne?
LažIjivi nitkove. Išao si kod njega. -Da ti platim piće? Bili!
Vil nije pisac. Ne zna čak ni... -Da, u redu.
Ne. Skidaj ruke s mene! Evo!
Pero?
Napiši nam nešto. Zadivi nas tvojim stihom.
Tvojom dosetljivošću. Nećeš?
Zapanji nas slovom E. Ili i I?
To je samo uspravna linija.
Nemaš mastila.
Lorde... -Čekaj me! - Molim vas, lorde!
Visočanstvo. Da li...
Izlazi! -Izlazi!
Uleteo je! Naoružan.
Je li to ustanak? Buna?
Da naredim njegovo hapšenje? -Da, da. Ne.
Ne znam. Šta hoće?
Je li poludeo? -Nije.
Na našu žalost razuman je.
Samo veruje da ste kraljevski jednaki.
Edvarde! Zaustavite se!
Edvarde. Bogu hvala da si ovde.
Elizabet mu je oduzela sve plemićke povlastice.
Zaplenila mu je imovinu. Veruje u svaku laž koju Sesil izgovori za njega.
Bori se s njim u Londonu i pokazaćeš da je tačna
svaka glasina i laž koju je Sesil izgovorio.
Šta onda predlažeš?! Da dozvolim da me uhapse? -Ne.
Ne. Ja ću da posetim Elizabet.
Sam. -Kako?
Sesil joj neće proslediti pismo a da ga prvo ne pročita.
Neću poslati pismo.
Poslaću knjigu.
Pozvaće me.
Dok sam s njom, nećeš doći sa vojskom i mačevima,
nego sa njenim odanim podanicima. Limarima, obućarima, zidarima Londona.
Ruljom. Svima njima...
Urlaće da Robert Sesil bude isteran sa dvora.
Reči.
Reči preovlađuju kod Elizabet. Ne mačevi.
A kako da dignem rulju? - Prepusti to meni.
Ričard III
Vile!
Alo!
Jezik za zube, kurvo, i napolje. Izlazi.
Ko mi plaća, onda?
Zbog čega ovo?
Odmah počni s probama. Ne sme da bude izvođena dok ti ne kažem,
može da bude i dan ranije.
To će da košta, održavanje glumaca spremnim,
jeftinije izrađivanje rekvizita. Dobro.
I, čestitam.
Pesma ti je izdata danas. -Izdata?
Šta, mislite na knjigu?
Na njegov govor ona drhti i na ramena mu ruke stavlja.
Spušta se niže, rukama nepomičnim, on joj na stomak pade
ona na leđa. - Sviđa mi se.
"Miluj me", ona reče, "Ja ću da budem livada, ti budi jelen".
"Hrani se gde poželiš". -Seme iz semena klija, lepotu ograničava lepota,
bilo je začinjanja, da začneš je zadatak tvoj.
Zakonom prirode, da oplodiš obavezan si ti...
Venera i Adon
Visočanstvo.
Kako si me našao?
Vi...
Vi ste sunce.
Blaženstvo... -LažIjivče.
Teško je poverovati da sam nekad bila mlada.
Bila sam lepa. Tvoj otac me je znao takvu.
Jesi li pročitao knjigu?
Piše mi. Da me podseti na tu lepotu. Tu Ijubav.
Kako sam ga uzela. Kako sam ga obožavala.
Je li ti otac rekao za dete?
Koje, Visočanstvo? - Edvardovo i moje.
Je li živ?
Je li dobro smešten? Plemić? - Jeste, Visočanstvo.
Ko? Ja sam ti kraljica. Ko je moj sin?
Grof od Sautemptona, Visočanstvo.
Ne premišIjate se oko Džejmsa od Škotske... -Džejms.
Marijin sin. Pokušala je da mi preuzme presto.
Ni jedan njen sin neće nikada vladati.
Ja ću da odlučim šta je nabolje za moj narod. Ne ti.
Ponudila sam Edvardu da me poseti
kad se vratim u London, sledećeg ponedeljka. Odlučila sam.
Tako, uprkos smrti,
u mojoj sličnosti preživeću.
Ona je i dalje živa.
...pa nemam Ijubavne dostojanstvenosti da se šepurim ispred kakve nimfe.
Ja, zakinut ovoliko u lepoti udova skladnih,
kom licemerna priroda lice krojila.
Isposlan u ovaj lepi svet pre roka, nedonesen, nakazan.
Dograđen jedva upola, i to sakato tako, tako neprikladno,
da psi laju na mene... Hajde, Burbidž.
Biću uhapšen. -Uhapšen?
To je samo jedan nastup. - Treba mi piće.
Biću u Sireni. Vraćam se za minut. -Zaboravio si da skineš grbu.
Burbidž. Fantastično pozorište.
Samo jedan nastup? Je li toliko loš?
Teško. To je Vilov novi komad.
Ričard III. Unajmljen sam da ga javnosti izvedem za džabe.
Džabe? -Da. Neki anonimni plemić sve plaća.
Cele nedelje vežbamo. -Dakle...
Moj najbolji do sad.
Žao mi je, Bene.
Vil je suvlasnik...
Žao mi je, Bene, ali morao sam da se složim.
Bez Džonsonovih predstava u Globusu. Ikad.
Pij. -Najveći zlikovac u istoriji pozorišta, Ričard III.
Veći od Mefistolesa? - Bez sumnje.
Džonson nije loš za svakodnevnu vucibatinu, ali Šekspir...
Čovek poznaje svoje zlikovce. Ne mogu ni Grci da se porede.
Za Šekspira! -I zlobu.
Za Šekspira i zlobu!
Da isprobaš sreću. -Hvala. - Neizopačen seks? Samo u pičku.
Vlažan si na pogrešnim mestima.
Nemam celu noć, Džonsone. -Ja...
Izvešće se predstava u ponedeljak.
Ceo Beksajd priča o njoj. Tragedija o kralju Ričardu III
od Vilijama Šekspira.
Ubija brata - kralja i pola kraljevske porodice da dođe do prestola.
Znam ko je bio Ričard III. -Da.
Ali u Šekspirovoj verziji predstavljen je kao grbavac.
Kao šta?
Da zatvorim pozorište?
Ne.
Molim vas, stanite! Pozorište je puno! Nema više mesta!
Pozorište je puno!
Nemoguće je proći kroz masu. - Progurao sam se kroz stotinu.
Nikad nisam video nešto slično.
Rekao si da sam lud što gradim veće pozorište.
Je li Frančesko otišao? -Jeste.
Prometnu zimu našeg ogorčenja
to sunce, Jork, u leto bleska puno. -Ima grbu.
Oblaci što u grozili nam domu
sahranjeni su sad u dubokim Nedrima okeana. -Ti je Sesil, zar ne?
Čela naša optočili su venci pobednički.
Oružje naše, o klinu visi. Uzbune naše, surove u vedra.
Grozni marševi naši preobratili se u razdragane burne igranke.
Rat, gnevno smrknut, izgladio bore na čelu svome.
Al' ja, što nisam za šaljakanje i doskočice skrojen,
niti sazdan da uspaljenom ogledalcetu ulagujem se nekom.
Ja, što sklepan iz kovnice sam ispao,
pa nemam Ijubavne dostojanstvenosti da se šepurim ispred kakve nimfe.
Ja, zakinut ovoliko u lepoti udova skladnih,
kom licemerna priroda lice krojila.
Isposlan u ovaj lepi svet pre roka, nedonesen, nakazan.
Dograđen jedva upola,
i to sakato tako, tako neprikladno,
da psi laju na mene...
Čuj!
Naređenjem Krunskoj veća, most odmah mora da se raščisti!
Ko se bude opirao biće odveden u Kulu! Raščisti most!
Ništa ishitreno. Niko ne sme da potegne mač ili ispali metak bez naređenja.
Razumeo. -Jesam. - A rulja? Kad stiže?
Kad otkuca 16 časova. - Ulice su tihe.
Svi su u pozorištu.
Edvard nam je obećao rulju, nju ćemo i dobiti.
Rešen sam da zavredim kao hulja... -Kuga na tebe!
Kuga na Sesila! -Zašto je Oksfordov čovek sa narodom?
Gde? -Tamo. -Da zamrzim tašta zadovoljstva sadašnjih dana.
Skovao sam plan, opasni već su potezi u toku,
putem dostava i putem pijanih proročanstava i snova,
na smrtnu mržnju uzajamnu da brata svoga Klarensa i kralja navedem...
Šta se dešava?
Lorde, Visočanstvo će uskoro da vam se pridruži.
Mlad, hrabar i mudar, i nema sumnje...
Dole sa Sesilom! - Ričarde! -Dolazi ovamo!
Odoh u Stratford, onda. - U Eseksovu kuću!
U Eseksovu kuću! - Hoćemo Eseksa! -Bože.
Eseks! -Frančesko! - U Eseksovu kuću!
Moram da ga upozorim! Frančesko!
Kula! -Frančesko!
Frančesko! Kula zna! -Kako misliš da se završava? -Tragično, bez sumnje.
Pridruži nam se! - Frančesko! -Eseks!
Za Eseksa i Englesku!
Frančesko, bio sam u Kuli!
Na mesta!
Pripremi se!
Otvori vatru!
Pucaj!
Nazad!
Frančesko! -Gdine Džonson! Izdani smo! -Ne!
Roberte, čekaj. - Nema više čekanja.
Idemo u ovom broju. Zajašite konje.
Zajašite konje! Svi na konje!
Do kraljice!
To je zamka! - Raširite se! -Pali!
Sloboda!
Pucaj po volji!
Vatromet?
Visočanstvo! Moramo da idemo. Eseks je u naoružanoj buni.
Došao je da Vas svrgne. - Ali, Edvarde...
Morate brzo da bežite, Visočanstvo. Hoće da Vas ubije
i uzme presto za sebe. Molim Vas!
Roberte!
Ljudi, moramo da se pokorimo!
Predajemo se! -Prekini!
Ne pucajte! - Predajte oružje!
Spustite oružje. -Mirujte!
Položite puške. - Predajemo se.
Predaj se!
Ovo mu neće oprostiti, Edvarde.
Eseks će da bude osuđen i pogubljen...
zbog izdaje.
I tvoj sin takođe.
Šta? Čudi te što znam?
Otac mi je rekao sve tajne, sve.
Mada, najfascinantniju sam saznao posle njegove smrti.
Mrzeo te je, Edvarde. Ali te je ipak oženio sa svojom jedinicom.
Želeo je da mu unuk bude grof.
Ne, Edvarde. Želeo je da mu unuk bude kralj.
Elizabet je imala nekoliko kopileta.
Ne samo Eseksa i Sautemptona.
Sa 16 je dobila prvo.
Krvava Meri je još bila kraljica a naša buduća Glorijana je bila nevoljena.
Niko je nije smatrao bitnom, sem mog oca.
Kada je rodila prvo dete,
dečaka, moj otac ga je uzeo i sakrio.
Unuk Henrija VIII.
Kopile je, naravno, morao da odgaja plemić.
Džon de Vir, prethodni grof od Oksforda,
je pristao da prihvati zadatak. -Lažeš! -Zar?
Zašto misliš da se toliko trudio da ti bude staratelj nakon smrti tvog oca?
Sve je isplanirao. Godinama unapred.
Naučio bi te svemu što je znao o državništvu...
Oženio te svojoj ćerkom, i posle Elizabetine smrti, proglasio te...
Naslednikom. I njegov unuk bi te nasledio na prestolu.
Nije mogao da predvidi kakav ćeš neuspeh da postaneš!
Kako ćeš da podbaciš u politici!
Da ignorišeš imanja do tačke bankrota.
Sve da pišeš...
poeziju.
Nije mogao ni da predvidi da ćeš da izvršiš incest.
Slasno, zar ne? Pravo iz grčke...
tragedije.
Elizabet nikad ne bi... -Šta?
Spavala sa sinom?
Da ti iskreno kažem, mislim da nije znala.
Mada, nikad se ne zna sa Tjudorima.
Svi su imali čudan ukus za Ijubavnike.
Mogao si da budeš kralj, Edvarde.
I tvoj sin posle tebe. Osim činjenice...
da si ti, bio ti.
Presuda je donešena.
Biće obezglavljeni.
Eseks sutra. Sautempton za nedelju dana.
Tvog sina će da ubije...
rođena majka.
Ubaci to u neki od tvojih komada.
Robert Devero, grof od Eseksa, je ovde da bude pogubljen zbog izdaje.
Po naređenju Njenog Visočastva, kraljice Elizabet,
dana 25. februara 1601. godine Gospodnje.
Udari pravo.
Bože čuvaj kraljicu!
Ostavite nas, svi.
Ser Roberte, i vi takođe.
Izgledaš staro.
Hvala Vam što ste me primili. - Ne možeš da ga dobiješ.
On je naš sin. -On je izdajica, kao Eseks.
Želeli su samo da im reč vredi kao što je rođenje zahtevalo.
Ti si kriv za ovo. Tvoji komadi, reči. Znam šta si uradio.
Tebe bih trebalo da obezglavim, ne njega.
Stavi je onda, na sinovljevo mesto.
Ni oni, ni ja, nisu kovali zaveru protiv tebe. Samo Sesil je bio naš cilj!
Španski kralj, Meri Stjuart, četiri francuska kralja, osam papa...
Svi oni su me želeli mrtvom, ali evo me.
Zahvaljujući Sesilima, običnim Ijudima. -Mi bismo te zaštitili.
Ti? Moji kraljevski grofovi?
Verovala sam samo Sesilima jer je njihovo bogatstvo,
moć, opstanak, zavisilo od mene. Mene.
Ostavi...
našeg sina u životu.
Da li zna?
A, ako ti ga dam...
Nikad neće saznati od mene.
Ali, Edvarde?
Ni jedna tvoja pesma, ili komad,
ne sme da nosi tvoje ime.
Nijedna.
Odbija da spava? -Već tri dana. -Šta kažu njeni lekari?
Kažu da umire.
Visočanstvo? Doneo sam Vam dokument da potpišete.
Akt o nasleđu.
Molim Vas, potpišite.
Bože, blagoslovi ovu krunu i osveti kralja Džejmsa od Škotske,
sada i zauvek, kao kralja Džejmsa I od Engleske
Škotske, Velsa i Irske.
Bože čuvaj kralja!
Ne, čekajte! Trebalo bi da bude prokleta komedija.
Većina vas je zanimljiva k'o kuga. -Vile!
Vile Šekspire! -Zdravo, Bene. -Naređujem predstavu za našeg novog kralja!
Prevarant! Varalica! Falsifikator duhovitosti!
Ti si došao kod mene, Bene.
Ti si došao kod mene.
Vile, ti si samo marioneta! - Izlazi! Ostani tu!
G. Džonson?
Lord vas traži.
Izvinite me, moja ledi.
Hvala vam, doktore.
Džonsone, priđi.
Da li si znao da moja porodica ima najduže plemićke korene u kraljevstvu?
Borili smo se kod Kresija, na Bosvortskom polju, kod Azenkura.
Kad sam nasledio titulu, bio sam jedan od
najbogatijih Ijudi koji dišu engleski vazduh.
Na poslednjem dahu, biću jedan od najsiromašnijih.
Nikad progovorio u vladi.
Nikad podigao mač u borbi.
Reči.
Samo reči će da budu moje jedino nasleđe.
Samo ti gledaš koje predstave, i znaš da su moje.
Kad čujem aplauz,
ovacije publike, pljeskanje ruku...
Znam da veličaju drugog čoveka.
U toj kakofoniji zvukova, naprežem se da čujem jedan par ruku.
Tvoj. Nikad ih nisam čuo.
Nisi mi rekao...
Nikad mi nisi rekao šta misliš o mom radu.
Smatram... da su vaše reči...
nešto... najdivnije...
što sam čuo na našoj pozornici.
Na ijednoj pozornici.
Ikad.
Vi ste duša doba.
Obećaj mi, Džonsone.
Obećaj mi da ćeš da čuvaš tajnu, nećeš razotkriti Šekspira.
Lorde... -Video sam ti lice. Ljuti te.
Kako i ne bi? Ali on nije tvoje breme.
Moje je.
Kralj Lir
Svi moji spisi,
komadi, soneti...
Čuvaj ih. Čuvaj ih od moje porodice, Sesila.
Sačekaj par godina pa ih izdaj. -Lorde, ja...
Nisam vredan takve dužnosti.
Izdao sam vas. Rekao sam im za vašu...
Životni put sam posvetio da upoznam Ijudsku ličnost, Džonsone.
Znam te.
Možda si me izdao,
ali nikad nećeš izdati moje reči.
Šta je to?
Ovo su moje... Vaš muž je... -Izlazi!
Ti, tvoji prijatelji i vaše bogohulno pozorište,
doneli ste samo propast i sramotu ovoj porodici. -Propast?
Sramotu? Moja ledi...
Vi, vaša porodica, čak i ja... čak i kraljica Elizabeta...
Bićemo zapamćeni jedino zbog časti da živimo
u vremenu dok je vaš muž pisao.
"Grofu Sautemptona:
Beskrajna je Ijubav koju sam posvetio vašem lordstvu,
potiče sa ovog pamfleta, bez izlišnih udela.
Šta sam uradio je vaše, šta treba da uradim je vaše.
Deo svega što imam
je posvećen vama. "
Mogu da učinim da sve ovo prestane.
Ili mogu da ti pružim još bola.
Bol.
Znam da su kod tebe.
Svi njegovi rukopisi.
Moja sestra te je videla kako napuštaš njegovu sobu s njima.
Uništeni su.
Spaljeni. -Spaljeni?
Od strane tvojih Ijudi.
Svaka reč je izgorela kad ste zapalili pozorište.
Laže. -Lorde, zašto bih lagao?
Bio je nešto, što ja nikad neću biti.
Neosporivo savršenstvo...
koje mi je zatrovalo dušu.
Za njega, nisam bio ništa.
Kurir.
Govori istinu.
Pustite ga. -Straža!
Oslobodite ga.
I, Džonsone? Nadvisi ga, hoćeš li?
Izbriši sećanje na njega.
Mislim da to nije moguće, moj lorde.
Vaše Visočanstvo. - Vaše Visočanstvo.
Veličanstveno.
Zar nije veličanstveno?
Amo, vatrena muzo, što uzlećeš do najvišeg neba mašte!
Pozornica, to nam je kraljevstvo, kneževi su glumci,
a monarsi nek' posmatraju scenu!
Video sam neke Šekspirove predstave u Edinburgu, ser Roberte.
Moram da priznam, neizmerno sam uživao.
Nadam se da ću ih još videti, sad kad sam u Londonu.
Verujem da ste strastveni Ijubitelj pozorišta, kao i ja.
Naravno, Visočanstvo.
...što su se usudili da stave na te bedne daske tako krupnu stvar.
Robert Sesil je ostao najmoćniji čovek na dvoru kralja Džejmsa,
i nije uspeo da spreči sve veću popularnost javnih pozorišta.
Vilijam Šekspir, međutim, ostatak svog života
nije proveo u londonskim pozorištima,
nego u mestu gde se rodio, Stratfordu na Ejvonu,
kao biznismen i trgovac žitom.
Ben Džonson je uspeo u svojoj želji
da postane najslavniji dramaturg svog vremena.
Postao je prvi engleski pesnik laureat.
1623. napisao je posvetu
u sabranim delima čoveka koga zovemo Vilijam Šekspir.
Tako...
lako je naša priča gotova, naš pesnik nije.
Njegov spomenik je večan,
nije napravljen od kamena, već od stiha.
I biće zapamćen dogod su reči načinjene od daha,
a dah od života.
Prevod i obrada: faks86