Dagens pasta er blekksprutravioli i sitrongressaus.
Med geitostvannbakkelse. Og vi kan tilby en Cæsar-salat.
Kveldens hovedretter er sverdfisk med syltet løk.
Lettstekt åkerhønebryst i bringebærcoulis med sorrel timbale.
Og grillet landkanin med poteter.
Dagens pasta er blekksprutravioli i sitrongressaus.
Kvinnerestaurant. Hvorfor er vi ikke på Dorsia?
Fordi Bateman ikke ville suge hovmesteren.
-Er det ikke Reed Robinson? -Er det vel ikke.
Vel, hvem er det da?
-Det er Paul Allen. -Nei, Allen sitter der borte.
-Hvem er han sammen med? -Et utskudd fra Kicker Peabody.
Ikke et bra toalett til å ta kokain i
-Er du sikker på, at det er Allen? -Ja.
Han har Fisher som klient.
-Det heldige jødesvinet. -Hva har det med saken å gjøre?
Jeg har sett ham svinge sin lille menora.
Det heter altså en dreidel.
Skal jeg steke noen potetpannekaker til deg?
nei Bare...
Styr antisemittismen din.
-Bateman går ut med en fra ACLU. -Tja, naboens sønn, vet du.
-Det var rimelig. -Bare 570.
Her er litt til deg.
-To Stoli med is. -Vi tar bare kontanter nå.
25 dollar, takk.
Stygge kjerring.
Jeg vil stikke deg til døde og leke med blodet ditt.
Jeg bor i American Gardens Building på West 81st Street i 11. etasje.
Jeg heter Patrick Bateman og er 27 år gammel.
Jeg tror man skal passe kroppen sin. Jeg spiser sunt og trener.
Er ansiktet hovent, tar jeg på ismaske,
mens jeg tar magestrekkere. Jeg klarer tusen nå.
Når jeg har fjernet ismasken, bruker jeg en dybderensende lotion.
I dusjen bruker jeg en vannaktivert rensegelé.
Og så en honning-mandelkrem.
Til ansiktet bruker jeg en rensende skrubbegelé.
Så legger jeg en myntemaske
som jeg lar sitte i ti minutter, mens jeg gjør meg ferdig.
Jeg bruker aftershave uten alkohol.
Alkohol tørker nemlig ut huden og får deg til å se eldre ut.
Deretter fuktighetskrem.
Og rynkekrem til øynene, fulgt av en beskyttende lotion.
Patrick Bateman finnes som en form for abstraksjon.
Men det er ikke noen egentlig meg, bare en illusjon.
Og selv om du kan trykke min hånd og kjenne hud mot hud,
ja, selv om du kanskje fornemmer at livsstilen vår er veldig lik,
så er jeg rett og slett ikke der.
God morgen, Hamilton. Fin farge.
-Du er sent ute. -Jeg var på aerobic. Beskjeder?
Ricky Harrison måtte avlyse.
Vi bokser nede på Harvard Club. Ellers annet?
-Spencer vil møtes til en drink. -Avlys det.
-Hva skal jeg si? -Bare si nei.
Jeg skal ha et bord til tre på Camols kl. 12.30. Eller Crayons.
Jeg trenger også et bord til to på Arcadia torsdag kl. 20.
-Er det en romantisk kveld? -Nei.
-Tosk. Jeg klarer det selv. -Nei, jeg gjør det.
-Bare hent en mineralvann til meg. -Du ser godt ut i dag.
Ikke bruk de klærne igjen.
Jeg sa: Ikke bruk de klærne igjen.
-Ta på en kjole eller et skjørt. -Liker du det ikke?
-Du er for pen til det der. -Takk.
Jeg er ikke her. Og høye hæler. Jeg liker høye hæler.
Et til 600.
Når den gjør kur puster fregattfuglen opp denne røde posen.
Tusen roser. Sjokoladetrøfler. Og østers i skall.
Jeg lytter til det nye Palmerbåndet,
men min såkalte forlovede, Evelyn, larmer i øret mitt.
Og fotografer. Vi leier Annie Liebovitz.
Det skal videofilmes også. Vi burde snart gjøre det, Patrick.
-Hva? -Gifte oss.
-Jeg kan ikke ta fri fra arbeidet. -Faren din eier firmaet.
-Jeg gidder ikke diskutere det. -Du hater jo den jobben.
-Hvorfor sier du ikke bare opp? -Fordi jeg gjerne vil tilpasse meg.
Williams.
Jeg er på gråtens rand for jeg vet vi får et dårlig bord.
Men vi får et godt bord. Og lettelsen skyller inn over meg.
Det er min kusine Vanden og hennes kjæreste Stash.
-De er kunstnere. -Menyen står med blindeskrift.
Du ser bare så deilig ut.
Jeg er sikker på at Timothy Bryce og Evelyn har en affære.
Jeg blåser i om Evelyn vet
at jeg har en affære med hennes venninne Courtney Rawlinson.
Courtney er vakker.
Hun er alltid på piller. I kveld er det visst Xanax.
Men hva verre er, hun er forlovet med Luis Carruthers.
Bransjens største narr.
Si meg, Stash, mener du, at Soho har blitt for kommersielt?
-Ja, det har jeg lest. -Hva raker det oss?
-Det har faktisk betydning for oss. -Hva med massakrene på Sri Lanka?
Vet du overhodet noe om det? Sikhene myrder israelere der borte.
Det er da viktigere problemer enn Sri Lanka, Bryce.
-Som? -Avskaffelse av apartheid.
Atomkappløpet, terrorisme og hungersnøden i verden.
Vi må skaffe de hjemløse mat.
Bekjempe rasediskriminering og fremme borgerrettighetene.
Kvinner skal sikres like rettigheter.
Og vi må få samfunnet tilbake til de gode, gamle verdier.
Vi må mane til samfunnsbevissthet,
og demme opp for de unges stigende materialisme.
Det var tankevekkende, Patrick.
God kveld.
Bleke? Sier du at du vil bleke det?
To ting: 1. Man bleker ikke en Cerruti.
2. De lakenene fås bare i Santa Fe. Og de skal bare renses.
Hold kjeft, ellers dreper jeg deg.
Jeg skal til lunsjmøte snart. De lakenene skal renses i dag.
Jeg fatter ikke noe. Idiot. Jeg klarer ikke dette!
Er du med?
Patrick? Jeg syntes at det var deg.
Dette er byens beste renseri.
Men de kan ikke fjerne disse flekkene. Kan du snakke med dem?
-Hva er det? -Det er fruktsaft.
Vil du snakke med dem? Jeg skal til lunsj på Hubert's.
-Hubert's har flyttet, ikke sant? -Jeg må stikke. Takk, Victoria.
Skal vi møtes til lunsj i neste uke? Hva med en lørdag?
-Neste lørdag? -Fint.
Dessverre. Jeg skal se Les Miserables. Jeg ringer.
Du er Luis sin kjæreste, men han har reist. Og vi bruker jo å knulle.
-Jeg er... -På litium?
-Luis har lovet å ringe. -Kjæresten din er en idiot, skatt.
Han er byens største drittsekk.
-Han er en drittsekk, skatt. -La være med å kalle meg skatt.
-Jeg må stikke. -Hva med en middag, Courtney?
-Det går ikke. -Jeg hadde Dorsia i tankene.
-Dorsia høres lekkert ut. -Ta på noe fantastisk.
Dorsia.
Jeg vet det er litt sent, men kan man få bord til kl. 20 eller 20.30?
En ansiktsbehandling hos Arden, som virker så avslappende.
Så var jeg i Pottery Barn, hvor jeg fikk...
en kaketallerken i sølv...
Er det Donald Trump sin bil?
Du skulle ta litt mer litium. Eller en Cola Light.
Jeg vil bare ha et barn. Bare to...
perfekte...barn...
-Er vi her? -Ja.
-Er dette Dorsia? -Ja.
Du får røkt and i peanøttsuppe med most squash.
New York Matinee kalte den "en morsom og mystisk rett".
Og så en snapper med fioler og pinjekjerner.
Takk, Patrick.
Takk, for at du tok deg av Courtney. Hvordan fikk du bord hos Dorsia?
Bare heldig, sikkert.
Flott dress. La meg gjette...
Valentino Couture.
-Den ser så myk ut. -Komplimentet var nok, takk.
Hei, Halberstram. Pent slips. Hvordan går det?
Allen forveksler meg med pikkhodet Marcus Halberstram.
Marcus arbeider også for P & P.
Han liker også Valentino-dresser og Oliver Peoples-briller.
Vi frekventerer også samme frisør. Men jeg får en flottere klipp.
-Hvordan går Ransom-avtalen? -Utmerket.
Men ikke alt for bra?
-Hvordan har Cecilia det? -Jeg er en lykkelig mann.
-Gratulerer med Fisher-avtalen. -Hva med squash?
-Ring. -Hva med fredag?
Beklager. Jeg har bord på Dorsia. Alle tiders sjøpinnsvinceviche.
-Dorsia på en fredag kveld? -Han lyver.
-Er det et gram? -Nytt visittkort.
-Hva synes du? -Flott.
Jeg hentet dem i går. Benhvitt. Fonten er Silian Rail.
Flott, Bateman. Men det er ingenting. Se her.
Eggeskall med Romalian-font. Hva sier du?
Pent.
Hvordan har en teiting som deg fått så god smak?
Tenk at Bryce liker Van Pattens kort bedre enn mitt.
Men se her.
Hevet skrift, nimbushvit.
Det ser bra ut. La oss se Paul Allens kort.
Se den enkle offwhite-fargen.
Kortet er passe tykt. Og det har til og med vannmerke.
Noe galt, Patrick? Du svetter jo.
Hei. Pat Bateman.
Vil du ha penger? Eller mat?
-Er det det du trenger? -Jeg er sulten.
Hvorfor finner du deg ikke en jobb, hvis du er så sulten?
-Jeg har mistet jobben min. -Drakk du for mye?
Var det derfor du mistet den? Eller innsidehandel?
Det var en spøk. Hva heter du? Høyere.
-Al. -Få deg for en jobb for helvete, Al.
Du må ta deg sammen. Jeg skal hjelpe deg.
-Du er en veldig snill mann. -Ja, da.
Si hva jeg skal gjøre. Hjelp meg. Jeg fryser.
Jeg er sulten.
Er du klar over at du stinker? Du lukter av dritt.
Al...
Unnskyld, men...
jeg vet ikke...
Vi har jo ikke noe til felles.
Takk, min gode herre. Det er så kaldt her ute.
Jævla taper.
Du har fin hud, Mr. Bateman.
Den er så fin og glatt.
Jeg har menneskelig karakter.
Kjøtt, blod, hud og hår. Men jeg har ingen følelser.
Kun griskhet og avsky.
Det skjer noe uhyggelig i meg, og jeg aner ikke hvorfor.
Min nattlige blodtørst plager meg nå også om dagen.
Jeg er på vanviddets rand.
Min fasade av tilregnelighet holder på å sprekke.
-Hvordan går det, McCloy?
-Har Allen fortsatt Fisher-avtalen? -Ja, hvem ellers?
Mistelteinsalarm. God jul, Patrick.
-Du er sent ute, skatt. -Nei. Jeg har vært her hele tiden.
Hils på Snowball. Snowball sier: God jul, Patrick.
-Hva er det? -En liten grisebissebasse.
Det er et vietnamesisk hengebuksvin. De er så søte som kjæledyr.
Hold opp med å surmule. Du er en skikkelig surpomp.
Hva ønsker surpompen seg til jul? Og ikke si silikonbryst igjen.
-Allen. -Marcus. God jul.
-Du er vel fortsatt arbeidsnarkoman. -Jeg har ikke sett deg på lenge.
-Vi kjører til Nell's nå. -Vi burde spise sammen en dag.
-Ta ... -Cecilia?
Ja, ta henne med. La oss gjøre det, Marcus.
-Hyggelig fest. -Hvorfor kaller han deg Marcus?
Mistelteinsalarm.
Marcus Halberstram. Bord til to, kl. 19.
Jeg er utelukkende kommet for å smake krepsesuppen.
Det er vel den eneste unnskyldningen for å oppsøke denne restauranten.
-Unnskyld... -En J & B og en Corona.
-Vil De høre... -En dobbel Absolut Martini.
-Vil De høre dagens spesialiteter? -Ikke hvis du vil beholde milten din.
Det summer jo av aktivitet her, Halberstram. Det er visst et in-sted.
Deres mud soup og arugula er fantastisk.
-Du er sent ute. -Jeg er skilsmissebarn.
-De har tatt svinekammen av menyen. -Vi burde ha dratt på Dorsia.
Ingen spiser der lenger.
Er ikke det Ivana Trump?
Nei, Patrick ... Marcus, hva skulle Ivana her på Texarkana?
Rothschild stod for Fisher-avtalen. Hvordan har du fått den?
Det kunne jeg godt fortelle deg...
men så ville jeg være nødt til å drepe deg.
Jeg elsker å dissekere jenter. Jeg er totalt sinnssyk.
Du har fin farge. Hvor tar du sol?
-I et solsenter. -Jeg har min egen solseng hjemme.
Hvordan har Cecilia det? Hvor er hun i kveld?
Cecilia... Jeg tror hun spiser middag med...
-Evelyn Williams. -Evelyn har en lekker rumpe.
Men hun er kjæreste med taperen Patrick Bateman.
En til martini, Paul?
-Liker du Huey Lewis and the News? -De er ok...
De første platene var litt for New Wave-aktige.
Men da de sendte ut "Sports" i 1983, hadde de funnet ståstedet sitt.
Hele det albumet har en ny lyd.
Det er en profesjonalitet over det som gir sangene et løft.
Han er blitt sammenlignet med Elvis Costello.
Men Hueys humor er langt mer bitter og kynisk.
Hvorfor er det aviser over alt? Har du hund?
-En liten chowchow? -Nei, Allen.
-Er det en regnfrakk? -Ja.
I 1987 ga Huey ut "Fore". Det er deres beste album.
Deres største mesterverk er nok "Hip to Be Square".
De færreste lytter til teksten.
Men det burde de. Den handler ikke bare om trender.
Den sier også mye om gruppen.
Paul!
Se om du kan få bord på Dorsia nå, din jævla drittsekk.
Svin!
Patrick?
-Er det deg? -Nei, du tar feil, Luis.
Det er min gode venn Patrick Bateman.
Vi skal til Nell's. Gwendolyns far kjøper stedet.
Hvor har du den bagen fra?
Jean Paul Gaultier.
Jeg låste meg inn i Pauls leilighet med de nøklene jeg tok fra liket.
Jeg gikk helt i panikk da jeg ble klar over -
-at Pauls leilighet har parkutsikt.
Den er åpenbart dyrere enn min.
Jeg roet meg og gikk inn og pakket en koffert.
Paul skal ut på en liten reise.
Hvor skal jeg sende svinet? Dallas? Paris?
London. Jeg sender idioten til London.
Hei, det er Paul. Jeg skal til London et par dager.
Jeg ringer når jeg kommer hjem. Hasta la vista, baby.
Hva er det?
-Patrick... -Ja, Jean?
-Donald Kimball vil snakke med deg. -Hvem?
Privatdetektiv Donald Kimball.
-Si at jeg er til lunsj. -Han vet at du er her.
Så vis ham inn.
Klærne skal passe til kroppen, John.
Det er visse regler for hva som passer til en stripete skjorte.
Det krever en ensfarget dress og ensfarget slips.
Gi alltid stylisten drikkepenger.
Jeg må stikke nå. T. Bone Pickens har nettopp kommet.
Jeg spøker. Nei, eieren skal ikke ha drikkepenger.
Greit, John.
-Beklager. -Jeg burde ha truffet en avtale.
-Var det noe viktig? -Bare litt fagprat.
Utveksling av rykter.
Ren sladder.
Hei. Donald Kimball.
-Pat Bateman. -Unnskyld at jeg kommer brasende.
Jeg vet dere har det travelt.
Hva er dagens samtaleemne?
Meredith Powell har leid meg for å undersøke Paul Allens forsvinning.
Pauls forsvinning...
Det er ikke noe formelt. Jeg har bare et par spørsmål.
-Kaffe? Apollinaris? -Ellers takk.
Kunne Mr... Kunne Mr. Kimball få en apollinaris?
-Hva var samtaleemnet? -Paul Allens forsvinning.
Jeg...
Jeg har ikke hørt noe om noen forsvinning.
-Det har ikke stått noe. -Familien dysser ned saken.
-Det forstår jeg godt. Lime? -Nei takk.
-Jeg kan hurtig skaffe litt lime. -Jeg har bare noen spørsmål.
-Hvor gammel er du? -27.
-Hvor gikk du på skole? -Harvard Business School.
-Og adressen din? -American Gardens Building.
-Fint sted. -Takk.
-Hva kan du fortelle om Allen? -Jeg vet ikke ...
-Han var med i Yale-gjengen. -Yale-gjengen?
Jeg tror han var skap-homo og sniffet en hel del kokain.
Hvordan var han som menneske? Ut over det du nettopp har sagt.
-Er det et kryssforhør? -Føles det sånn?
Nei, ikke helt.
-Hvor holdt Paul til? -Holdt til?
La meg se ... Newport. Harry's. Fluties. Indochine.
-Nell's. Cornell Club. Yacht Club. -Eide han en yacht?
-Nei, han gikk bare der. -Og hvor gikk han på skole?
-Vet du ikke det? -Jeg vil bare vite om du vet det.
Før han leste på Yale, gikk han visst på Saint Paul's.
-Jeg vil bare hjelpe. -Det forstår jeg godt.
Er det vitner eller fingeravtrykk?
På svareren sier han at han er i London.
Da er han kanskje der. Har noen sett ham i London?
Ja. Men det kan ikke bekreftes.
En sa at han så ham på en restaurant.
Men han forvekslet en Herbert Ainsworth med Paul.
-Har det vært innbrudd hos ham? -Nei.
Det manglet noen toalettsaker, klær og en koffert.
-Er ikke drapsavdelingen på saken? -Nei, ikke ennå.
-Ingen har sett eller hørt noe. -Er det ikke bare typisk?
Det er rart. Den ene dagen går man rundt og gjør jobben sin.
-Og plutselig... -Vekk.
-Folk forsvinner bare. -Som slukt av jorden.
Det er mystisk.
Du må unnskylde meg.
Jeg skal møte Cliff Huxtable på Four Seasons om 20 minutter.
Er det ikke utenfor byen? Kommer du ikke for sent?
-Nei, det er en her i nærheten. -Det ante jeg ikke.
-Kommer du på noe... -Så skal jeg nok gi beskjed.
Mange takk, Mr. Bateman.
Farvel.
Jeg har ikke sett deg her før. Har du lyst til å se leiligheten min?
-Det kan jeg ikke. -Vil du bli med hjem eller ikke?
Det burde jeg ikke, men jeg kan gjøre et unntak.
Tar du kredittkort?
Det var en spøk. Hopp inn.
Jeg trenger ei blond jente, først i tjueårene, som knuller par.
Det er veldig viktig at hun er blond.
Jeg heter Paul. Mitt navn er Paul Allen. Forstått?
Du heter Christie. Du adlyder kun navnet Christie.
Det er en fin Chardonnay du drikker. Vask skjeden din.
Nei, bakfra. Ned på kne.
Du har en deilig kropp.
Takk. Send henne opp.
Christie, tørk deg og ta på deg en badekåpe. Men ikke min Bijan.
Og kom inn i stuen og ta en drink med gjesten vår.
Hyggelig at du kunne komme.
Jeg heter Paul. Takk, for at du ville komme.
Du er jo ikke helt blond. Mer billigblond.
Jeg kaller deg Sabrina. Jeg heter Paul Allen.
Vil dere ikke vite hva jeg driver med?
-Nei. -Egentlig ikke.
Jeg arbeider på Wall Street. For Pierce & Pierce.
Har dere hørt om det?
Stilig leilighet du har. Hva kostet den?
Det raker ikke deg, Christie.
Men jeg kan forsikre deg om at den absolutt ikke var billig.
Nei. Du kan ikke røyke her.
Varda-trøffel?
Ikke at du skal bli full, men det er en fin Chardonnay du ikke drikker.
Liker dere Phil Collins?
Jeg har vært Genesis-fan helt siden albumet fra 1980. "Duke".
Jeg forstod ikke de tidligere albumene.
De var for kunstneriske og intellektuelle.
Det var på "Duke" man la ordentlig merke til Phil Collins.
Jeg mener at "Invisible Touch" er gruppens absolutte mesterverk.
Det er en episk meditasjon over det immaterielle.
Samtidig tilfører den de tidligere tre albumene en dypere mening.
Christie, ta av deg kåpen.
Lytt til Banks', Collins' og Rutherfords samspill.
Man kan høre hver eneste nyanse av hvert instrument.
Ta av deg kjolen, Sabrina.
Som lyrisk håndverk og sangskriverkunst betraktet
setter det albumet nye normer for profesjonalismen.
Sabrina, dans litt.
Ta for eksempel teksten til "Land of Confusion".
I den skriver Phil Collins om politisk maktmisbruk.
"In Too Deep" er åttitallets mest gripende poplåt.
Om monogami og forpliktelse. Det er en veldig oppmuntrende sang.
Tekstene deres er de mest positive
som jeg har støtt på innenfor rockemusikk.
Christie, legg deg på kne, så Sabrina kan se rumpa di.
Collins' solokarriere er mer kommersiell,
og derfor mer tilfredsstillende i en mer snever forstand.
Især sanger som "In the Air Tonight" og "Against All Odds".
Ikke bare se på det. Slikk det, Sabrina.
Men Collins fungerer best innenfor gruppens rammer,
snarere enn som solokunstner. Og jeg bruker ordet kunstner.
Det her er "Sussudio". Alle tiders sang.
Det er min yndlingssang.
Igjen.
Ikke rør klokken.
-Kan vi gå nå? -Vi er ikke ferdige ennå.
Hvis de har fin personlighet, men ser dårlig ut, så hva så?
La oss rent hypotetisk si at de har en fin personlighet.
Jeg vet... Det finnes ikke jenter med fin personlighet.
En fin personlighet vil si ei jente som er fast i kjøttet,
som tilfredsstiller ens behov, og som holder sin dumme munn lukket.
De eneste jentene som er kvikke, morsomme eller litt intelligente,
er stygge jenter, fordi de er nødt til å kompensere for sin heslighet.
Vet dere hva Ed Gein sa om kvinner?
Han var seriemorder i Wisconsin på femtitallet.
"Ser jeg ei jente, tenker jeg to ting.
En del av meg vil invitere henne ut og være skikkelig søt mot henne."
-Og hva vil den andre delen? -Se hodet hennes på en stake.
Hei, gutter. La meg høre meningen deres.
Visittkortet mitt. Jeg har også fått trykt et nytt.
Det er pent, Luis.
Takk.
-Hva med en middag? -Er det alt du har å si?
-Har du ikke fått shiatsu i dag? -Jeg river armen av deg!
Unnskyld meg.
Hvorfor her, Patrick? Jeg har sett deg stirre på meg.
Jeg har lagt merke til den lekre kroppen din.
Ikke vær sjenert. Jeg har lengtet etter dette.
Helt siden julefrokosten på Arizona 206.
Jeg vil også ha deg.
-Patrick. -Hva er det?
-Hvor skal du? -Jeg skal avlevere noen videoer.
Patrick!
Kimball, jeg har villet snakke med deg. Kom inn på kontoret mitt.
Husker du hvor du var den kvelden Paul forsvant?
Det var den 20. desember.
Jeg var trolig ute og leverte videoer.
-Jeg var ute med Veronica. -Jeg har hørt noe annet.
-Jeg har fått andre opplysninger. -Hvilke opplysninger er det?
La meg se...
Du var sammen med... Når var du sist sammen med Paul?
Vi var inne og så en ny musikal. "Africa, Brave Africa".
Den var kjempemorsom.
Vi spiste visst middag på Orso's. Nei, Petaluma. Nei, Orso's.
Jeg håper at det har hjulpet. Det har vært en lang dag.
Hva med å møtes til lunsj, når jeg har tygget på opplysningene?
Veldig gjerne.
Prøv å finne ut hvor du var da Paul forsvant.
-Det vil gjøre jobben min lettere. -Klart det.
Huey Lewis and The News.
Fet plate. Jeg har nettopp kjøpt den. Har du hørt den?
Aldri.
-Jeg liker ikke sangere. -Du er ikke interessert i musikk?
Jeg liker musikk, men... Huey er for sær for meg.
Hver sin smak.
-Lunsj i neste uke, ikke sant? -Det er en avtale.
-Ringer du før påske? -Kanskje.
-Hva skal du i kveld? -På River Cafe og Au Bar etterpå.
Jeg visste ikke at du røyker.
Du har aldri lagt merke til det.
Hør, Patrick... Kan vi snakke litt?
Du ser flott ut.
Det er ikke noe å snakke om. Du skal gifte deg med Luis.
Herlig, hva?
Patrick...
Ja, Courtney?
Hvis vi ikke ses før påske må du ha det bra.
I like måte.
-Patrick? -Ja?
Ikke noe.
Hvis man kan få aidsvirus gjennom å ha sex med en som har det,
så kan man smittes med alt mulig. Alzheimer, muskelsvinn, ordblindhet.
Nå er visst ikke ordblindhet noe virus.
Det vet man jo ikke. Bevis det.
Å, for pokker. Det er sakkarin. Jeg vil ha en tripp av det.
Da må vi bare ta litt mer.
Klapp igjen. Jeg sitter og sniffer.
-Faen ta deg! -Vi tar det likevel.
Ja, hvis den soperen ikke har noe imot det.
Faen ta deg!
Unnskyld, det er steroidene. La oss komme i gang.
-Hvor ble det av Craig? -Gorbatsjov er nedenunder.
McDermott gikk ned for å underskrive en fredsavtale mellom USA og Sovjet.
Han sa han arbeider med fusjoner.
-Du er ikke litt forvirret, er du? -Nei.
-Gorbatsjov er ikke nedenunder. -Nei, han er på Tunnel.
Still meg et spørsmål.
-Hva arbeider du med? -Mord, henrettelser og sånt.
-Liker du det? -Tja. Hvorfor?
De fleste fyrene jeg kjenner, som arbeider med fusjoner, -
-liker det ikke.
Hvor trener du?
Du synes jeg er hjernedød, ikke sant?
-Du synes modeller er hjernedøde. -Nei, jeg gjør ikke det.
Samme det, jeg bryr meg ikke. Du har noe søtt over deg.
Løser du kryssord?
KNOKLER KJØTT KNOKLER KJØTT
Skal jeg hjelpe deg?
Jean?
Har du lyst til å gå ut og spise? Hvis du ikke skal noe annet, da?
Jeg har ingen planer.
-For et sammentreff. Hvor skal vi? -Det er opp til deg.
Ikke tenk på hva jeg vil. Hvor vil du?
-Jeg kan ikke bestemme meg. -Kom igjen. Hvor vil du?
Bare si det. Jeg skaffer et bord.
Hva med...
Dorsia?
Så Jean vil på Dorsia.
-Vi kan dra hvor du vil. -Dorsia er greit.
-Dorsia. -Et bord til to. I kveld kl. 21.
-Dessverre. Alt er opptatt. -Det lyder herlig.
-Jeg sa at alt er opptatt. -Kl. 21. Det er fint.
Vi ses.
Du er...
pent kledd.
-Du oppga ikke noe navn. -De kjenner meg.
Kom hjem til meg kl. 19, så tar vi en drink.
Og, Jean... Skift før vi skal ut.
Så flott det er her, Patrick. Du har en praktfull utsikt.
Sorbet?
Ja takk, veldig gjerne.
-Vil du ha litt? -Jeg er på diett.
Du trenger da ikke å slanke deg. Du ser godt ut. Du er i fin form.
Man kan alltid bli litt tynnere.
Da burde vi vel ikke gå ut og spise. Jeg vil ikke knuse viljestyrken din.
Ikke tenk på det. Jeg er ikke særlig viljesterk.
Så... Hva vil du med livet ditt?
Med få ord. Og la være med å si at du elsker å arbeide med barn.
Jeg vil gjerne reise. Og kanskje lese videre.
Jeg vet ikke helt.
Det er jo så mange muligheter nå.
Jeg er ikke sikker.
Har du en kjæreste?
-Nei, egentlig ikke. -Interessant.
Har du en...sånn på alvor?
Kanskje.
Jeg vet ikke. Egentlig ikke.
Jean...
Er du tilfreds?
-Med livet ditt, mener jeg? -Ja, det synes jeg.
Før tenkte jeg bare på arbeidet. Men nå vil jeg forandre meg.
-Utvikle meg og modnes. -Modnes. Det var klokt sagt.
Visste du at Ted Bundys første hund, en collie, het Lassie?
-Visste du det? -Hvem er Ted Bundy?
Glem det.
-Hva er det? -Gaffatape.
Jeg skal...
teipe noe sammen.
Patrick...
Har du noen sinne hatt lyst til å gjøre noen lykkelig?
-Putt den i begeret. -Unnskyld.
Jean...
Hva?
Å gjøre noen lykkelig. Har du hatt lyst til det?
Jeg ser etter...
Jeg vil gjerne ha et meningsfylt forhold til noen.
Patrick, jeg vet at du er der.
Ta telefonen, din slemme gutt. Hva skal du i kveld?
Det er meg, ikke prøv å gjemme deg.
Håper du ikke er sammen med ei dåse, for du er faktisk min Bateman.
Min nabogutt. Du lovet å ringe til meg.
Jeg legger beskjed hos Jean om at vi skal ut med Melania og Taylor.
Melania gikk på Sweet Briar.
Vi møtes på Cornell Club, skatt. Unnskyld. Jeg vet du hater det.
Farvel, Patrick. Farvel, store sjef.
Var det Evelyn?
Er du fortsatt sammen med henne?
Unnskyld. Det har jeg ikke noe med.
Skal jeg gå?
Ja. Jeg tror ikke jeg kan styre meg.
Jeg har det med å falle for menn som er opptatt.
Jeg mener... Vil du at jeg skal gå?
Hvis du blir her skjer det noe slemt.
Kanskje jeg sårer deg.
-Du vil ikke bli såret, vil du? -Nei, jeg vil vel ikke det.
Jeg vil ikke knuses.
Du har rett. Best jeg går.
Husk at du har en lunsjavtale med Donald Kimball i morgen.
Takk.
Det hadde jeg helt glemt.
Så...
Har du kommet på hvor du var, da han forsvant?
Jeg er ikke sikker. Jeg dusjet.
-Og fikk litt sorbet. -Du blander visst sammen datoene.
Hvor mener du at Paul var den kvelden?
Ifølge kalenderen hans spiste han middag med Marcus Halberstram.
-Og? -Jeg spurte ham.
Han nekter. Men først var han litt usikker.
-Men han benektet det? -Ja.
-Har Marcus et alibi? -Ja.
-Det er du sikker på? -Jeg har undersøkt det.
Hvor var du?
-Hvor var Marcus? -Han var ikke sammen med Paul.
-Hvem var han så sammen med? -Han var på Atlantis med...
Craig McDermott, Frederick Dibble, Harry Newman, George Butner og
deg.
Å ja...
Paul Allen skulle ha vært med, men han hadde andre planer.
Og jeg var visst ute med Victoria kvelden etterpå.
Jeg tror han flippet ut.
Kanskje han har dratt til London for å drikke eller hygge seg.
Men han dukker vel opp igjen.
Tanken om at en av vennene hans myrdet ham er rett og slett komisk.
Stemmer ikke det, Patrick?
Christie.
Jeg har ikke lyst. Jeg måtte på skadestuen siste gang.
-Jeg lover at det ikke gjentar seg. -Jeg vil ikke.
Sett deg inn og la oss snakke. Sjåføren er jo her.
Det blir ikke som forrige gang.
Du ser godt ut. Hvordan går det?
Jeg skal kanskje opereres.
Vennen min sa at jeg burde få tak i en advokat.
Advokater er så besværlige. La være med det.
Her er en sjekk.
Halvparten nå, resten senere.
Du heter Christie. Vi skal møte venninnen min Elizabeth.
Hun kommer til den nye leiligheten min.
Du vil like henne. Hun er ei søt jente.
Du virker kjent. Har du gått på Dalton?
Jeg har visst møtt deg på Surf Bar. Sammen med Spicey.
Kanskje det ikke var Spicey. Du kjenner til Surf Bar, ikke sant?
Jeg var der på en bursdagsfest for Malcolm Forbes. Herregud!
Det er penere her enn i den andre leiligheten din.
Så pent er det ikke.
Hvor har dere truffet hverandre?
Vi traff hverandre... på Kentucky Derby i '85 eller '86.
Du var sammen med Allison Poole. Hun var ganske vill.
Hun sugde pikken på alle og enhver. Og så arbeidet hun i et solsenter!
-Hva gjør du? -Hun er min kusine.
Hun er fra Frankrike.
Jeg skal ringe til Harley.
Er du på ferie i Southampton? Han har svareren på.
-Klokken er jo tre om morgenen. -Den narkohandleren arbeider jo nå.
-Ikke si at du er her. -Nei. Den smaker merkelig.
Jeg trenger tjenestene dine, Harley. Du kan tolke det som du vil.
-Jeg er hos... -Paul Allen.
Jeg trenger nummeret. Jeg er hos Paul Norman.
Hvis vi ikke ses på Canal Bar sender jeg frisøren min på deg.
Ham fyren som forsvant arbeidet da for Pierce & Pierce.
-Kjente du ham? -Nei.
Har du kokain? Eller halcion? Jeg kunne godt ta litt halcion.
Jeg vil bare se dere to kose med hverandre.
Hva er i veien med det? Det er jo helt ufarlig.
-Du er sprø. -Synes du ikke Christie er lekker?
Jeg gidder ikke skittent snakk.
-Det kan være opphissende. -Er han alltid sånn?
Du rører jo ikke vinen din, Christie.
-Har du aldri gjort det med jenter? -Nei, jeg er ikke lesbisk.
Hvorfor trodde du jeg var sånn?
-Du gikk på Sarah Lawrence. -Der er det også menn, Patrick.
Du gjør meg litt utrygg.
Var dere klar over, at Whitney Houstons debutalbum, -
-som bare het "Whitney Houston",
hadde fire nummer som røk inn som nummer ett?
-Visste du det, Christie? -Liker du Whitney Houston?
Eier du en Whitney Houston-cd?
Mer enn én?
Det er vanskelig å fremheve ett nummer blant så mange gode.
Men "The Greatest Love of All" er en av de beste sangene
som noen sinne er skrevet om selvoppholdelse og verdighet.
Dens universelle budskap gir oss håp om
at det ikke er for sent å forbedre seg.
Og, Elizabeth...
ettersom det er umulig i den verden vi lever i,
å føle med andre, kan vi alltid føle med oss selv.
Det er et viktig budskap. Essensielt.
Og det kommer vakkert til uttrykk på det albumet.
Ikke i ansiktet mitt, di merr! Ikke i ansiktet, din billige hore!
-Du må forplikte deg. -Jeg tror vi har glidd fra hverandre.
Hvorfor?
Mine morderiske tendenser kan slett ikke tøyles.
Jeg bare må leve dem ut.
Vi må snakke sammen. Det er slutt, Evelyn.
Helt slutt.
Unnskyld jeg nevnte bryllupet. Skal vi ha kaffe?
Jeg mener det. Det er slutt. Jeg synes ikke vi skal ses lenger.
Men dine venner er mine venner, og mine venner er dine venner.
Jeg tror ikke at det ville fungere. Du har noe på...
Jeg vet at vi har felles venner. Og jeg har tenkt på det.
Du kan godt beholde dem.
-Du mener det virkelig, ikke sant? -Jo.
-Hva med fortiden vår? -Vi har aldri hatt noe felles.
-Du er så umenneskelig. -Nei, jeg har litt menneskelighet.
Jeg er lei for det, Evelyn. Du betyr bare ikke så mye for meg.
Å, nei...
Jeg vet at oppførselen min kan virke fæl.
Hva vil du at jeg skal gjøre? Hva er det du vil?
Hvis du vil gjøre noe for meg, så hold opp med å skape deg!
-Jeg fatter det ikke... -Jeg går nå.
Hvor går du? Hvor?
Jeg må levere tilbake noen videoer.
Kom hit, pus.
GI MEG EN VILLKATT
Herregud! La være med det der.
Kast pistolen! Nå! Ned på magen!
Skal du arbeide overtid, Mr. Smith? Husk å skrive i journalen.
Harold, som min advokat skal du vite at jeg har drept mange mennesker.
Noen eskortejenter i en leilighet. Fem-ti hjemløse.
Og ei jente, jeg traff i Central Park.
Jeg drepte ekskjæresten min med en spikerpistol.
Og en gammel homo med en hund.
I forrige uke drepte jeg ei annen jente...
med en motorsag.
Jeg var nødt til det. Hun slapp nesten unna.
Og så var det en annen... Hun var visst fotomodell.
Hun er også død. Og Paul Allen.
Jeg drepte Paul Allen med et øksehugg i ansiktet.
Liket hans ligger og råtner i et badekar i Hell's Kitchen.
Jeg vil ikke holde noe skjult. Jeg har nok drept 20 mennesker.
Kanskje 40.
Jeg har filmet mye av det. Noen av jentene har sett filmene.
Jeg har til og med...
Jeg spiste litt av hjernene deres.
Jeg stekte litt av dem.
I kveld...
bare måtte jeg drepe mange mennesker.
Men jeg er ikke sikker på om jeg slipper fra det denne gangen.
Jeg mener...
Jeg tror...
Jeg er temmelig...
Jeg er temmelig syk i hodet.
Så...
hvis du er tilbake i morgen...
møtes vi på Harry's Bar.
Hold øynene åpne.
-Var det du som skulle komme kl. 14? -Nei.
Kan jeg hjelpe deg med noe?
Jeg leter etter Paul Allens leilighet.
-Bor han ikke her? -Nei.
Er du sikker?
-Så du annonsen i Times? -Nei.
Jeg mener, ja.
-I Times. -Det var ingen annonse i Times.
-Det er best du går nå. -Men jeg...
-Jeg vil vite hva som har skjedd. -Ikke lag noe bråk nå.
Jeg anbefaler deg at du går.
-Og ikke kom tilbake. -Det gjør jeg heller ikke.
Ikke tenk på det.
-Patrick Batemans kontor. -Jean, du må hjelpe meg.
Jeg er ikke...
McDermott har ringt. Du skal møte ham, Van Patten og Bryce på Harry's.
Hva sier du, di dumme merr?
-Jeg kan ikke høre deg. -Hva gjør jeg?
Hvor er du, Patrick?
Jeg tror ikke at jeg kommer...
på kontoret i dag.
-Bare si nei! -Er det noe galt?
Ikke høres så jævla trist ut.
Du ser litt vill ut, Bateman.
Bryce har kommet tilbake. Og han drikker bare mineralvann.
-Men han kan stadig ikke få bord. -Prøv 150 Wooster.
Jeg går ingen steder hvis vi ikke har bestilt bord.
Slapp av nå.
-Kan jeg få et bord til kl. 20.30? -Unnskyld meg. Jeg er straks tilbake.
Ring nå. Eller la meg gjøre det.
Japanerne vil eie mesteparten av landet før slutten av nittitallet.
Så... Harold.
Fikk du beskjeden min?
-Den var kjempemorsom. Var det du? -Ja, selvfølgelig.
Og du drepte Allen og noen eskortejenter. Fantastisk.
Du, Davis, hvordan går det med Cynthia?
-Hva mener du? -Ikke noe. Godt å se deg igjen.
Er ikke det Edward Towers?
Davis... Spøken din var ganske god.
Men det var en feil med den.
Bateman er en dust. En kjedelig, latterlig amatør.
Du skulle ha valgt Bryce eller McDermott. Vel, jeg må gå.
Vent.
Stopp.
Det var meg, Carnes. Jeg drepte ham.
Det er meg som er Patrick Bateman.
Jeg hugget hodet av Allen.
Den beskjeden jeg la på svareren din er fullstendig sann.
-Jeg må altså gå nå. -Nei. Hør her.
Vet du ikke hvem jeg er? Jeg heter ikke Davis, men Bateman.
Vi snakker da i telefonen sammen.
Kjenner du ikke igjen meg? Du er advokaten min.
Hør her, Carnes...
Hør godt etter.
Jeg drepte Paul Allen.
Og jeg likte det. Jeg kan ikke si det mer tydelig.
Det er umulig. Og nå er det ikke morsomt lenger.
Det var ikke meningen, heller. Hvorfor er det umulig?
-Det er det bare. -Hvorfor, din drittsekk?
Jeg spiste middag med Allen to ganger i London for ti dager siden.
Nei, du...
-Det gjorde du ikke. -Farvel.
Denne mistilliten er kommet til uttrykk gjennom løgn og splittelse.
Vi må lære å samarbeide.
Utenrikspolitikk kan ikke føres av utvalg.
Og folk har innsett at vi oppnår mer gjennom samarbeid.
Og det er en uventet bonus
som vi har fått ut av hele Iran-contra-skandalen.
-Hvordan kan han si sånt? -Hva? Hvor har vi fått bord?
Jeg vil være sikker på at vi har bord.
Hvordan kan han være så jævlig... jeg vet ikke...avslappet.
Noen mennesker er født avslappet.
Bateman?
-Hvorfor er du så lystig? -Jeg er bare en glad type.
Det kjører for meg.
Han gir seg ut for å være så ufarlig, men innvendig...
-Innvendig... -Men det innvendige betyr intet.
Innvendig? Vi hører faktisk etter, Bryce.
Hva sier du, Bateman?
Spiller ingen rolle.
Hvem fikk den idiotiske ideen å bestille øl? Jeg trenger whisky.
Det er ingen grenser å krysse.
Det som jeg har til felles med det uhemmede og vanvittige,
det grusomme og ondskapsfulle, all den smerten jeg har forårsaket,
og min likegyldighet over for det, har jeg nå kommet over.
Min smerte er vedvarende og skarp.
Jeg håper ikke på en bedre verden for noen.
Faktisk vil jeg gjerne påføre andre min smerte.
Ingen skal slippe.
Men selv etter å ha erkjent dette oppnår jeg ingen renselse.
Min straff unngår meg.
Jeg får ingen større forståelse av meg selv.
Min innrømmelse gir ingen ny viten.
Min bekjennelse har ikke endret noe.