Redan i gryningen visste Antonia att hennes dagar var räknade.
Hon visste också att hennes sista dag var inne.
Hon kände sig inte dålig, men i motsats till de flesta-
-visste Antonia när måttet var fyllt.
Hon skulle kalla till sig dem hon älskade.
Sen skulle hon sluta ögonen och dö.
Bonden Bas skulle snickra kistan.
Olga, ryskan, skulle svepa henne, med stor finkänslighet.
Det skulle inte finnas något att skämmas för.
Hennes barnbarnsbarn skulle sitta vid hennes sida-
-för hon ville veta exakt hur Döden-
- skulle ta hennes älskade gammelmormor till sig.
Ja...
Det är dags att dö.
Hon steg upp för att inleda sin sista dag.
Är det här?
Ja. Här är det.
Det ser inte mycket ut för världen.
Det gjorde det inte för 20 år sen när jag flyttade heller.
Det har inte ändrat sig.
Det är inte särskilt vackert, men det är åtminstone lugnt.
Är du född här?
Strax efter kriget kom Antonia hem för att begrava sin mor.
Men modern var fortfarande vid liv.
Din värdelösa knöl! Din skamlösa tjuv!
Bara så att du vet att jag vet.
Tror du att jag är blind?
Att jag inte ser att du tar dem i gränden bakom kyrkan?
Fullständigt borta. Men lika besvärlig som alltid.
Ditt skenheliga kräk! Skithög!
Hon har rätt. Far var en snuskgubbe.
Han har varit död i 30 år.
Jag har kommit hem nu, mor.
Jag kom så fort jag kunde.
Det här är min dotter, Danielle.
Försvinn ur min åsyn! Huggormars avföda!
Falsk och hänsynslös! Suput! Din förvridna horbock!
Ond! Ond och djävulsk var du!
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn...
Antonia?
Olga!
Antonia...
Ja, mor.
För sent som vanligt.
Precis som din far. Amen.
Vila i frid, mor.
Fast det verkar föga sannolikt.
Det där är Chiel. Vi träffades en del.
Hej, Chieltje!
Vad gammal han har blivit.
Där bor Krumfinger. Vi var goda vänner.
Jag undrar hur han klarade sig genom kriget?
Det är Galna Madonnan. Hon blir mångalen och skäller.
Då blir Protestanten rasande.
Han står under henne- på flera sätt.
Det där är ryska Olgas kafé.
Hon är också barnmorska och liksveperska.
Där pinkar karlarna på lördagskvällarna.
Sen stinker det så att spikarna kroknar.
Och nunnorna... De har tydligen inte dött ut än.
Det är förstås bara dumheter. Men det hör till.
Ser man på... Det svarta fåret är tillbaka.
Duktigt observerat. Är du både full och blind numera?
Lika ettrig och ful som förr-
-men du har fått en välsvarvad tös.
Se på mina söner, fullblodshingstar bägge två. Lediga till äktenskap.
Redo för avel. Det vore väl nåt för din tös?
Olga? En genever, tack.
Jag har en dotter att erbjuda också.
Hon är visserligen efterbliven men stark som en dräktig sugga.
Och brudkistan har varit full länge.
Deedee! Kom hit!
Är du döv, unge? Kom in, sa jag.
Kom, så de får titta på dig. Kom nu.
En stadig bit. Här ska ni få se.
Är det nån som vill ha?
Hallå där! Vart tänker ni ta vägen?
Drick upp ölet och stäng din snuskiga käft.
Antonia och Danielle återvände till Antonias rötter.
De slog sig ned i det rosa huset.
De levde sitt eget liv, och byborna fann sig i det-
- som man accepterar missväxt, vanskapta barn-
- och det självklara, om än orimliga, i Guds allestädes närvaro.
Det fanns en som var glad att Antonia hade återvänt.
Krumfinger gick aldrig utanför dörren-
- så Antonia tog sin dotter med sig och hälsade på.
Minns du hur vi brukade promenera i skogen?
Den skogen fick se en hel del, den.
- Hur mår din fru? - Bra. Bara bra.
Sätt fart, din idiot.
Kom tillbaka! Din otacksamma hund!
Ditt eländiga svin! Kom tillbaka!
Visserligen tänkte Läppen långsammare än andra-
- men när han valde Antonia gick det snabbt.
Lantbrukaren Bas hade bara bott i byn i 20 år-
- vilket försvårade relationerna med andra bönder, men inte med Antonia.
Nu ska väl kyrkan bli full.
Efterblivna Deedee bodde på en stor gård med föräldrar och två bröder.
Som männen gapade och skrek märktes det inte att kvinnorna teg.
Var i helvete är mina söndagsskor?
Har du sett mina skor?
En vidlyftig kvinna, det var hon. Coba.
Hon var full på hembränt redan före mässan.
Sen tog hon gödselkärran och trängde sig fram mellan kyrkbesökarna.
Här ligger Bertje. Pappan var i textilbranschen.
Krumfinger, Bertje och jag var vänner.
Han var motståndsman och gömde judar på vinden.
Någon angav honom och de blev skjutna allihop.
Och vem vågade inte ge honom sista smörjelsen?
Hallå?
Nån hemma?
Jag...
Jag skulle vilja prata med er.
Om vad då?
Om oss...
Om äktenskap... Jag tänkte...
Ni är änka och min fru är död.
Ni är en vacker kvinna...
Mina söner behöver en mor.
Jag behöver inte era söner.
Inte?
Nej.
- Behöver ni ingen man? - Varför det?
Ni får gärna komma och hjälpa oss med sånt vi inte klarar själva.
Det vore snällt om vi kunde få lite hjälp.
Vad får jag i gengäld?
En kopp kaffe, färska ägg, grönsaker.
Allt det har jag själv.
Då så. Jag ska tänka på saken.
Uppför er, pojkar.
Akta dig.
Bas kom regelbundet och Antonia gav honom sin vänskap-
-men inte mer än så än så länge.
- Jag skulle få låna sågen. - Jag ska hämta den.
Det kan jag göra.
Jävlar!
Ta dem!
Pitte! Pitte!
Lilla vän...
Jag ska baka en kaka åt dig...
Så ja...
Sen ska du få bada...
Och i morgon ska du få nya glasögon.
Byn visste naturligtvis allt.
Men de teg som graven som Pitte varit nära att hamna i.
När såren var läkta försvann Pitte- ingen visste vart.
"Kaka söker maka", sa Antonia.
Deedee och Läppen fann varandra.
- Har Krumfinger sett den? - Han bryr sig bara om böcker.
Den är inte bra. Det är så mycket jag inte kan.
Så Danielle började på konstskola. Hon var lycklig.
Dagar blev till veckor, och veckorna blev till år.
Antonia sådde och Danielle målade, fälten blev gröna-och gula.
Klara? Dra.
Mamma?
Mamma!
Jag vill ha barn.
Hur kom du på såna tankar?
Barn?
En man, då? Borde du inte ha en man också?
Nej. Det tror jag inte.
Det blir bara besvär om vi tar nån från byn.
Bönderna får bara söner-
- och de ser inte längre än till närmaste korumpa.
Ta ett djupt andetag.
Genom näsan! Om ett par månader åker vi till stan-
- och där hittar vi en far till ditt barn.
Vad är det här?
Det verkar vara ett hem för fallna kvinnor.
Ska de någonsin kunna resa sig? Vi går.
Kom in. Kom och sätt er.
Kom och sätt er.
För egen del kan jag inte tänka mig något bättre än att vara gravid.
Det här är mitt andra och, tro mig:
Det är inte parningsakten som är viktig, och inte barnet.
Det är själva bärandet och födandet. Det är underbart.
Vi är ute efter...
- ...en man. - En man? Vem är inte det?
En man som kan...
...befrukta mig. Det är ett barn jag vill ha-inte en man.
Han behöver inget veta.
Som man säger: Det man inte vet har man inte ont av.
Jag ställer upp.
Voilà.
Snygg motorcykel!
Vad försörjer han sig på, tro?
- Har han bra gener? - Vi är släkt.
En gång till.
- Såg du stjärnor? - Nej. Ska man det?
- Det lär hjälpa... - Det går nog utan också.
- Jag är utsvulten. - Det är ett gott tecken.
Vi är en fruktbar släkt.
Tack. Och tveka inte om du skulle behöva min hjälp.
- Kom. - Det här blir bra.
Han dög väl även om han inte var äkta.
Ett slags korruption som infekterar oss alla.
För detta varnar oss Petrus, den klippa som Kyrkan är grundad på:
För dem som låter sig styras av de köttsliga begären-
-och som föraktar överheten.
Judarnas rike gick under på grund av den fördömda Isebel och en dotter.
Än större skam är det att dessa varelser-
- är kvinnor. De som borde vara ett föredöme-
-i underdånighet och lydnad-
- och lära sina döttrar att leva i kyskhet.
Må de omvända sig-
- så att de undgår att kastas i det brinnande Gehenna på domens dag!
Bas förstod att det bara fanns en lösning: utpressning.
Jesus, Maria, Josef...
Och Jesus sa till dem:
"Den som är utan synd, han kaste första stenen."
Och precis som de fick göra, ska vi rannsaka vårt samvete-
- innan vi sätter oss till doms över andra.
Låt oss också minnas att frälsningen kom till världen genom en kvinna.
Till henne ber ingen förgäves om hjälp och beskydd.
Låt oss minnas texten på en av våra kvinnliga helgondagar:
Hon öppnar sin mun med klokhet.
På hennes tunga ligger vänliga förmaningar.
Hon är en god husmor-
-och äter inte lättjans bröd.
Danielle födde en dotter och gav henne namnet Thérèse.
Åren gick.
När Antonia och Danielle besökte Krumfinger följde Thérèse med.
Hon verkade förstå honom bättre än vad Danielle hade gjort.
Om vi nu tänker oss en annan tidsskala-
- så att 80 år skulle ta slut på 29 dagar-
-eller räcka i 80000 år.
- Tiden... - Hur är det? Gör vi tiden?
Vi har hittat på tiden.
Myrorna har kanske sin egen tid...
- Och syrsorna... - Och bina...
- Och fjärilarnas tid. - Och trädens tid.
- Stjärnornas tid. - Och månens tid.
- Du luktar illa, Finger. - Ja...
Det är lukten av förfluten tid.
Finger och Thérèse tog varandra till hjärtat.
Deras kyrkors dogmer stod i vägen för deras kärlek.
Protestanten hade längre till Madonna, än hon till månen.
Kaplanen avsade sig sitt ämbete.
Hans livsglädje gick stick i stäv med kyrkans glädje över döden.
Jag är fri! Jag är fri!
Deedee?!
För ett tag sen bad ni om min hand.
Den kan ni inte få, men resten får ni.
Efter många års avhållsamhet känner jag lust igen.
Ska vi säga en gång i veckan?
Lite oftare, kanske? I alla fall ibland?
Om behovet uppstår...
Om behovet uppstår ska vi absolut överväga det.
Och inte hemma hos någon av oss. I vår ålder ska vi vara för oss själva.
Årstiderna kom och återkom. Tiden fortplantade sig-
- utan att ge liv åt något annat än sig själv.
Letta!
Är det dags igen? Hur många har det blivit?
Jag har ingenstans att ta vägen.
För framtidens barn gör jag vad jag kan.-Kom in!
Simon, min äldste.-Mössan!
Och det här är Arletta.
Är det...
- Det är Thérèse. Min dotter. - Så söt...
- Visst har jag blivit stor? - Pappa upp i dagen.
- Hur mår pappa? - Bra. Han har gift sig.
Med en ful och klok kvinna som har ett hjärta av guld-
- och ett bryggeri. Han är mycket lycklig.
- Vem är det? - Det är prästen.
- Han har avsagt sig sitt ämbete. - Jaså...
- Gud välsigne er. - Det får man hoppas...
Prästen gjorde henne med barn varje år-
- och de levde lyckliga i alla sina dagar.
- När lärde du dig räkna? - När jag var tre.
- Vem har lärt dig? - Jag har lärt mig själv.
Och Krumfinger har hjälpt mig.
Hur mycket är 147 gånger 48?
7056, så klart.
Roten ur det blir 84.
Och kvadraten på det är 49787136.
Det är tråkigt att behöva säga det men din dotter är inte normal.
- Jag är ett underbarn. - Ja, jag är rädd för det.
Det här är Lara Anderson, Thérèses lärarinna.
Hon har en hel förstaklass, förstås, med 30 barn.
- Det är en svår uppgift. - Mycket.
Thérèse ligger långt före de andra och behöver mycket uppmärksamhet.
Det jag föreslår är, att ni i familjen-
- tar ansvar för att hon får extraundervisning.
Dessutom ska jag anpassa lektionerna till hennes behov.
Vilka ämnen är ni bra i?
Alla spektrats färger. Hon är jättebra på att måla.
Och hon kan snickra.
Krumfinger kan hjälpa oss. Han vet för mycket.
- Filosofi, poesi, religion... - Logik. Naturvetenskap.
Jag föreslår två eller tre timmar per dag.
Skulle det passa er?
Skulle det passa, tror ni?
Till att börja med.
Hur dags var det hon skulle komma?
Skulle hon inte komma efter maten? Det är ju nu.
Men hon kanske har blivit försenad? Eller så har hon inte lust?
- Det var väl i dag hon skulle komma? - Ja.
Dricker hon kaffe eller te?
Hur ska jag veta det? Stå still eller sätt dig.
Stig in.
Hej, Thérèse.
- Hej! - Hej!
Moder Teodora säger att Gud har skapat allt.
Men hon funderar inte över vem som har skapat Gud.
Det är tragiskt att så många låter tron råda över intellektet.
Jag tycker mig se att religion ofta orsakar död och förstörelse.
Men nu gällde det Platon.
Visst är det hemskt att inget är.
Därför finns det så mycket.
Ska jag berätta hur man äter kronärtskockor?
Kronärtskockor är stora, runda, tjocka grönsaker.
Bladen är köttiga och mjälla.
Först kokar man dem. Sen drar man av bladen ett och ett-
-och doppar dem i en vinägrettsås.
Sen skrapar man av det mjuka köttet med tänderna tills man når hjärtat.
- Hjärtat? - Ja. Hjärtat.
- Vad gör man med hjärtat. - Det njuter man av.
En bit i taget. Med slutna ögon. Det är en delikatess.
- Är hela den en delikatess? - Ja, det är den.
Ska jag få nån lektion, eller?
Och så slog kärleken ut i full blom.
Jag kan inte sova.
Det året dog Madonna av brustet hjärta.
Protestanten följde henne strax därpå. "Vanans makt", sa byn.
DE DELADE INTE BRÖD OCH INTE SÄNG
BLOTT GRAVEN DELAR DE
Dan ramlade från skördetröskan och bröt nacken.
Efter att ha varit försvunnen i 15 år dök Pitte upp-
-och krävde sin del av arvet.
Hit med kosingen...
Ser man på...
Mina damer...
- Vem är det? - Satan.
Thérèse växte upp med Simon, Lettas äldste son.
Han var förälskad i henne och skulle så förbli.
Simon är kär! Simon är kär!
Thérèse upptäckte snart att det behövdes mer än huvud.
Musik och matematik gav föda till hjärta och hjärna.
Hon koncentrerade sig på de ämnena och kom att bemästra båda.
Din uppsats har, utan tvekan, sina förtjänster.
Men det är viktigt att du håller dig inom de uppsatta ramarna.
Jag hade uttryckligen sagt högst två sidor.
Och du skrev fem. Därför blir du underkänd.
Inom vårt ämne är det av yttersta vikt...
"Mästerskapet visar sig i förmågan till begränsning."
Eftersom ni inte skiljer på kvantitet och kvalitet-
- tvingas jag dra slutsatsen att ni är inkompetent.
För sanningens skull.
För revolutionen!
Botten upp!
I dessa upplysta dagar blev Thérèse våldtagen.
Av Pitte.
Jag bjuder!
Öl till alla!
Har du nåt att fira?
Har du det bra så?
Sov gott.
Han är inte här.
Res på dig!
Ut! Fort!
Stanna!
- Ta reson... - Nej.
Rör du dig, så skjuter jag.
Kunde jag döda någon skulle det vara dig.
Men jag förbannar dig, och min förbannelse ska följa dig livet ut.
Tig!
Om du någonsin återvänder ska min vrede slita dig i stycken.
Mitt hat ska förgöra dig, dina ben ska krossas-
- dina tänder klyvas, din tunga fyllas av var.
Kommer du tillbaka ska vattnet du dricker förgifta dig.
Maten du äter ska ruttna i din strupe luften du andas förtära dina lungor.
Förgäves ska du vädja om lindring av din plåga. Detta är straffet-
-för att du har våldtagit ett barn.
Hjälp mig.
Janne blev så ägare till gården och trivdes i sin nya roll.
Byn surrade av rykten, men ingen blev utpekad.
Man gladdes över den käre anförvantens bortgång.
Mitt partitur ska uppföras.
Är du glad för det?
Ja...
Lilla vän..
Världen är ett helvete-
- där både plågade själar och djävlar har sin boning.
Schopenhauer?
Ordspråket har fel: Tiden läker inte alla sår.
Men smärtan lindras och minnena förbleknar.
Åren gick. Thérèse fyllde tjugo år.
Antag: Det singulära kedjekomplexet av den tomma mängden är noll.
Med antagande 5,8 ger det att n: te homologigruppen är lika med-
- n: te relativa homologigruppen om vi, som delrum, tar den tomma mängden.
Nu kan vi konstruera en funktor från...
Från 2-kategorin av topologiska par till kategorin av kedjekomplex.
Definiera funktorn S* som följer:
S* av ett ordnat par (X, A) blir det singulära kedjekomplexet-
- av rummet X modulo komplexet av A.
Hon umgicks med en del intellektuella men var inte nöjd.
Det neokapitalistiska samhället-
- gör ett socialistiskt alternativ till en icke-materiell anpassning.
Om en människa är en korsning av relationer-
- är det detta som man i första hand ska bearbeta.
Alla relationer är störda, eftersom systemet omöjliggör sunda relationer.
Ta bara förhållandet mellan man och kvinna.
Det är chanslöst då samhället inte garanterar ett större samförstånd.
Deras spetsfundigheter förolämpade hennes intellekt-
- och det var klent även med det fysiska utbytet.
Vad har jag gjort?
Thérèse som var van att få det bästa, fann sig inte i det.
Simon var inte intellektuellt jämbördig med Thérèse-
- men deras vänskap övergick i kärlek och hon var nöjd.
Vill du gifta dig med mig?
Det leder bara till elände om vi gifter oss.
Jag skulle ha för lite tid för dig.
Men vi älskar så fint.
Just därför.
Okej då.
Jag tror att jag är med barn.
Med barn?
Ja.
- Oj... - Vill du ha det?
- Det är klart hon vill. - Inte alls.
- Det är klart hon vill. - Det vill du väl inte?
- Det är klart hon vill. - Inte alls.
- Varför inte? - Varför ska hon?
- Det ska hon inte. - Det ska hon visst.
- Ja, ja, ja... - Nej, nej, nej...
Nå?
Det här måste jag tänka över noga.
Har du inget medlidande med barnet?
Vill du inte bespara det lidandet att leva?
Ska du med berått mod tvinga ett barn till livet?
Lägg undan Schopenhauer. Det här är viktigt.
Hur kan man sätta fler barn till världen?
Den här vidriga världen...
Thérèse och Simons dotter fick namnet Sarah.
En söt flicka. Rödhårig förstås.
Precis som sin pappa. Vi är rödhåriga i vår familj.
Vilken ljuvlig unge...
Thérèse tog inte till sig barnet på det sätt man kunde ha önskat.
Simon kunde förklara vad det berodde på.
Det är tråkigt att behöva säga det, men din mamma är inte normal.
Tiden gick. Årstiderna flöt i varandra och avlöste varandra-
-i en tidens vindlande dans-
- som för att göra slut på den eviga kretsgången med födelse och död.
- Hipp, hipp.. - Hurra!
- Det är till dig. - Trodde du att vi hade glömt det?
Det hade vi inte.
Nu får du börja med Sarah, Finger.
Då ska vi läsa Nietzsche tillsammans.
Varför går du aldrig ut, Finger?
Det allra bästa är att inte ha blivit född.
Att inte vara. Att vara ingenting.
- Det näst bästa är... - Sluta nu, Finger.
Att dö.
- Mamma! Titta! - Ja, vännen.
- Utan händer! - Ja, ja.
Vad hände? Har du ramlat?
- Får jag titta? - Kom här.
Det finns jod i skåpet där uppe.
Gammelmormor!
Läs vad jag har skrivit.
- Men Deedee är inte död än. - Vad bra! Då kan hon läsa det!
Deedee! Jag har skrivit nåt till dig!
Här! Det är till dig!
Till den döda Deedee. Deedee är en vacker, grå duva.
Men hon är inte död. Vore hon det, skulle jag sakna henne.
För efter gammelmormor och mamma-
-och Lara och mormor-
- är Deedee den finaste i hela byn, i hela provinsen, i hela landet-
- i hela universum. Det är Deedee, och hon är inte död.
Så fint...
Nu ska jag skriva mer.
Sarahs dikt om Döda Deedee tycktes ha satt fart på Döden-
- för plötsligt dogs det väldigt mycket i byn.
Letta hade enkelt fött tolv barn, men det trettonde blev hennes död.
Fan också!
Jag hade velat fortsätta ett tag till.
Prästen och de tolv barnen flyttade, och han blev socialarbetare i stan.
Janne fick en välriktad spark av en länge misshandlad ko.
Läppen dog i en olycka med traktorn-
-och Deedee var otröstlig.
Och än var förfärligheterna inte över.
Min kära, lilla Thérèse...
Det är absurt att tro att den ändlösa smärta livet ger-
-är alltigenom slumpartad.
Nej. Så vanlig som motgången är, tycks den vara regel.
Vems skuld är det att vi existerar?
Knappast solens, som har råkat ge oss livet.
Det är min egen skuld, för jag tror inte på Gud eller livet efter detta.
Annars hade jag kunnat tillåta mig hoppas på-
- en himmelsk efterrätt efter en osmältbar huvudrätt.
Jag kan inte acceptera den utbredda uppfattningen att "allt blir bättre".
Det blir aldrig bättre.
Som bäst, eller som sämst, blir det endast annorlunda.
Jag vill inte tänka mer...
Jag vill framför allt slippa tänka.
Så ja...
Efter Krumfingers död drog sig Thérèse undan.
Danielle reagerade med maktlös ilska på dotterns sorg.
Var är Krumfinger nu? Vart tar de vägen?
Krumfingers kropp är bränd-
-och askan är utströdd över marken.
Men...
Inget dör för evigt.
Det blir alltid något kvar-
-som ger liv åt något nytt.
Så börjar livet utan att veta var det kommer från.
- Och varför det finns. - Varför det?
Tydligen vill livet leva.
- Finns det ingen himmel heller? - Den dans vi dansar är den enda.
Vem av oss ska dö först?
Om jag får bestämma, blir det jag som dör först.
Men jag hade inte tänkt att göra det än.
Jag ska tala om för dig när det är dags.
Men oroa dig inte. Jag känner att jag har många år kvar.
Det var bra.
Deedee...
Det ska levas- det må bära eller brista.
Tiden övervann tiden.
Det föddes inte lika många barn som på Lettas tid-
- men tillräckligt många för att livet skulle gå vidare.
Ibland kröp tiden fram- långsamt som en sköldpadda.
Ibland stormade den fram som en gam i jakt på byte.
Tiden tog ingen hänsyn till död eller liv-
- till vissnande eller växt, kärlek, hat eller svartsjuka.
Den förbigick allt som är viktigt för oss och som gör att vi glömmer den.
Mår du inte bra?
Jag ska dö.
Nu?
I dag.
Jag hade ju lovat att tala om det för dig.
Hemskt.
Det är inte lätt.
Gå och hämta de andra.
Lilla vän...
Jag dör inte förrän du är tillbaka.
Redan i gryningen visste Antonia att hennes dagar var räknade.
Hon visste också att hennes sista dag var inne.
Hon skulle kalla till sig dem hon älskade.
Sen skulle hon sluta ögonen och dö.
Bas skulle snickra kistan och Olga, ryskan, skulle svepa henne-
- med stor finkänslighet. Det skulle inte finnas något att skämmas för.
Galna Madonnan vill att jag ska komma ut och leka.
Danielle skulle spara gråten, och sen låta den brisera på duken.
Dotterdottern Thérèse skulle fundera över-
- exakt hur stor luftvolym Antonias sista andetag innehöll.
Och jag, Sarah, hennes barnbarnsbarn-
- skulle inte lämna min älskade gammelmormor-
-för jag ville vara med när Döden-
- skilde Antonias själ från hennes enastående kropp.
Och när denna långa krönika har nått sitt slut-
-är ingenting fullbordat.
Översättning: Lena Steenbrink www.btistudios.com