ZAVEZNIKA
Francoski Maroko 1942
Tvoja žena bo nosila vijolično obleko.
Išči kolibrija.
Prijatelji, kolegi in tisti, ki ste mislili, da sem si ga izmislila,
naj vam predstavim, naravnost iz Pariza in povsem nepričakovano,
svojega čudovitega soproga!
Mislila sem, da bo za večno obtičal v Franciji.
Zares obstajate!
Maurice, koliko časa imava? –Dobil sem šest tednov dopusta.
Šest tednov? Cela večnost.
Christine kar naprej govori o vas. –Upam, da samo dobro.
Same krasne stvari. –Ojej, zdaj bom moral biti pa krasen.
Gospe in gospodje, žene nisem videl več mesecev.
Vem, da mi boste odpustili, če jo odpeljem domov.
Obnoviti morava znanstvo.
Nekaj denarja bom pustila. –Ne, ne, pojdi. Mi bomo plačali.
Poravnaj svoj zapadli račun z možem.
Maurice, čudovito ženo imate. Ko se boste ustalili, se moramo dobiti.
Povedali nam boste vse o kopanju fosfatov. –Se že veselim.
Ni slabo. –Tudi ti nisi bil slab.
Max Vatan. –Marianne Beauséjour.
Veliko sem slišal o tebi. –Jaz pa o tebi.
Pelji naravnost. Povedala ti bom, kdaj zavij.
Si bila nekaj časa v Dieppu?
Mož bi najprej ženi ponudil cigareto, preden bi prižgal svojo.
Tu zavij desno.
Hvala.
Kaj je šlo v Parizu narobe? Tvojo celico so uničili.
Z nikomer ne razpravljam o nebistvenih operativnih zadevah.
Skušal se bom držati bistva. –To bi cenila.
Ti zaupajo?
Pred dvema mesecema sem prišla v oddelek za zveze na ambasadi.
Vsak dan imam stike z nemško misijo. –Pa ti zaupajo?
Kako je bilo videti?
Zdelo se je, da si jim všeč. –Oni pa meni.
Pazim, da so čustva pristna. Zato sem prepričljiva.
Ne upočasni.
Tako voziš v Casablanci.
Zdaj, ko si tukaj, te lahko razkazujem.
Ne bova veliko doma. Moram ven in te uveljaviti.
Paziti bova morala. Vsem sem razlagala, da je moj mož iz Pariza.
In?
In francosko govoriš dobro,
tvoj pariški naglas pa je grozen.
Več mesecev sem ga pilil.
Da slišim. –To je bilo to.
V težavah sva. Čisto quebeški je bil.
Francoske Maročane boš morda še prepričal,
pri pravih Parižanih pa bova morala do zabave paziti.
Zabava je čez deset dni. Bo z mojim vabilom težava?
Zdaj, ko si tukaj, bom uredila sestanek s herrom Hobarjem.
Potem bo odvisno od tebe.
Boš zdržal deset dni v tem tesnem stanovanju?
Saj ni tako slabo. Voda je vroča. Včasih.
Na kavču bom. –Spal boš na strehi. Hladneje je.
In v Casablanci gredo soprogi po ljubljenju z ženo tja.
Sosedom se bo zdelo čudno, če te prvo noč ne bom obiskala.
Gospema Torgenot in Petit sem povedala vse o tebi.
Zelo veseli bosta. Mislili bosta, da sva že seksala.
Mimogrede, odličen je bil.
Potem si šel na streho.
Pogrešala sem te, ker sem dolge mesece spala sama.
Zato sem ti prišla povedat, da te ljubim.
Zelo temeljita si. –Zato sem še živa.
Zdaj bi morala klepetati in se smejati.
Poročena sva. Zakaj bi se smejala?
Poljubi me.
Zdaj pa govori. Povej mi, kaj boš počel po vojni.
Ne vem.
Poglej. Prijazna gospa Petit v stanovanju sedem.
Poročena je z nemškim tankovskim stotnikom. Opazuje naju.
Zato morava klepetati in se smejati.
Prav.
Po vojni bom kupil ranč. S konji.
Ranč. Misliš kot v filmih?
Kavboji? –Ja.
Si to rekel kar tako, da govoriš, ali je res?
Res je. Ranč na preriji
v okolici mesta Medicine Hat.
Zdaj pa vem, da se šališ.
Misliš, da boš kdaj prišel tja?
Ampak zate smisel Medicine Hata ni v tem, kajne?
Ne.
Dobro. Ni bilo težko, kajne?
Zdaj ti bom povedala, da te ljubim,
in te pustila šteti zvezde ali karkoli že moški počnejo na strehah.
Spet me poljubi.
Zdaj lahko prideš noter.
Malce uraden in zadržan si.
Rad imaš draga oblačila in vedno imaš zloščene čevlje.
Vsem sem povedala, da si pobožen katolik.
Vsaj dišiš lahko kot Parižan. Pustila te bom, da izbereš.
V Londonu me je Guy Sangster prosil, naj se ti zahvalim.
Pilotirala sva lysieje.
Se ga spomniš? L. 1941 si ga spravila iz Dieppa.
Kaj je rekel o meni?
Da si lepa. In dobra.
Biti dober pri tem poslu ni ravno lepo.
V redu si. Pojdiva.
Maša je bila čudovita. Tudi pridiga je bila dobra.
Že ima vabilo na ambasadorjevo zabavo? –Delava na tem.
Prihodnji teden večerjava z vladnimi ljudmi. Zraven bi morala.
Poglejte njegov obraz. Ta posiljeni nasmeh.
Maurice ni ravno družaben. –To bova naredila za ženski, ne?
Dobro. Se vidimo prihodnji teden.
Očitno si očarala ves Vichy, gospa Berne.
Obrni se in se nasmehni.
Nemški častnik na levi. Mislim, da ga poznam.
Bil je pri Abwheru v Marseillu. Enkrat me je zasliševal.
Ni te videl. Časopis bere.
Si prepričan, da je on?
Zares prepričan? –60-odstotno.
Dajte mi vichyjski policijski komisariat. Hitro.
Ja, počakal bom.
Zveni, kot bi se zadaj nekdo davil.
V redu.
Maurice, to je moj prijatelj Vincent. Tudi on je iz Pariza.
Ljubezen moja. Dolgočasim se. Zapleši z mano.
Čisto nora si, gospa Berne. –Ja. Tudi tebi malo norosti ne bi škodilo.
Dobro odigrano. –Pazi se ga.
Veliko ljubosumnih moških me grdo gleda.
Ker vedo, da te ljubim.
Zelo očitno je.
Kaj je šlo v Parizu narobe?
Sekcija V nas je pustila na cedilu.
Kako si ušla? –Pobegnila sem,
bežala in še naprej bežala.
Gospa Petit preži pri oknu.
Kaj mi lahko poveš o tem herru Hobarju?
Ambasadorjeva zveza je. Visok strankarski funkcionar iz Kölna.
Rad ima golf in kockanje. Najina zadnja ovira je.
Dve sekundi imaš. Daj.
Orožje bo prilepljeno pod mizo s šampanjcem.
Ambasador bo prispel točno ob 20.30. –In če bo zamudil?
Nemec je. Točen bo. –Kako, da ne poznaš stenov?
Poznam jih. Nisem videla, da si zaprl varovalo.
Takrat ne boš imela težav s stenom? –Niti s priborom jih ne bi imela.
Diverzija bo pet minut kasneje, ob 20.35.
Potem pa bo vse v božjih rokah. –Dobro.
Upam, da bo znal odpeti varovalo.
Vroče je.
Kaj delaš?
Preskušam te. Kot si ti mene.
Vem, da imaš orožje, g. Vatan. Samo preverjam, ali je varovalo zapeto.
No, tako. Najin prvi prepir. Zdaj sva se pa pobotala, ne?
Marianne, oba poznava ljudi, ki so fukali drug drugega.
Potem so zafukali in zdaj so mrtvi. –Hudo. To je pa veliko fuka.
Zapni preklemane gumbe.
Veš, Max, napaka, ki jo ljudje delajo v teh situacijah,
ni fuk, ampak čustva.
Že dolgo čakaš?
Herr Hobar vas bo zdaj sprejel.
Moj mož skuša omejiti. Pravi, da zaradi vojne vsi preveč kadijo.
Po mestu sem o njem slišal samo dobro. Samo dobro.
Sedite, prosim.
Vaš mož ne zna angleško? –Čisto malo.
Vaša žena je vprašala, ali vas sme pripeljati na ambasadorjev ples.
Ja, ampak če ni izvedljivo, bom razumel.
Zdi se, da si ne želi priti.
Na Rue Valence imajo trapasti poker. –A tako.
Kaj govoriš o meni? –Ne spravljaj me v zadrego. Šel boš in pika.
Vaš mož igra poker? –Obseden je.
Jaz tudi. Privzdignila bova. Višja karta zmaga.
Kaj je pa nagrada?
Če bo njegova karta višja od moje, bo šel lahko na poker.
Če bo nižja, mora priti na zabavo.
Saj to je absurdno.
Zmešajte, g. Berne. Višja karta zmaga.
Rudarstvo? –Ja.
S fosfati dela, ne? –Tako je.
Zdaj pa privzdignite, g. Berne. Za svojo svobodo.
Smola. Poker odpade.
Še nekaj. Dolgčas. Postopek. Za nova imena na seznamu.
G. Berne, prosim, napišite kemično formulo fosfata.
Se vidimo jutri.
V kartah je. Dobila bova priložnost ustvariti zgodovino.
Nisem mogla spati.
Ne bom te razočarala.
Vem.
Pojdiva stran. Pojdiva gledat sončni vzhod.
Kolikšna je verjetnost? –Preživetja?
60:40. Proti.
Za oba pa ne vem.
Povej mi o Medicine Hatu.
Precej zeleno je. Gričevnato, s čisto vodo.
Tja grem, kadar je mračno.
Pa ti? Imaš kraj?
Ko bo vojne konec, ne bo važno, kje bom.
Iti bi morala.
Če bova jutri umrla,
ne bo nihče vedel.
Čudovita si.
Orožje? –Že šlo.
Iz Ontaria sem.
20.32 je. Še tri minute do diverzije.
V takih trenutkih pomaga, če mislim na nekaj smešnega.
Nasmehni se.
Čudovita si. –To si mi že povedal.
Me sploh vidiš?
Komaj.
Vidva. –Dober večer. –Dober večer. Kako ste?
Zelo dobro, hvala. Pa vi? –Dobro.
No? –Čudovito je.
Zamuja.
Kaj počne?
Dame, gospodje in stranski tovariši.
Današnje srečanje izjemnih držav, Nemčije in Francije,
je opomnik, da smo v zelo zapletenom sporu.
Samo v zadnjem letu ...
Stran!
Nihče nama ne sledi.
Živa sva, Max. Oba sva živa.
Pojdi z mano v London.
Pojdi z mano in bodi moja žena.
Tri tedne kasneje
George? –Salutiraj mi, Francoz.
Pojdi k vragu. –Sem že tam. To je pisarna.
Slišal sem nezaslišane govorice, da si zaljubljen.
Iti moram. Kasneje mi plačaj pijačo. –Max, kar nosi te. Odvratno.
Dobro jutro, gospod. –Jutro.
Menda me hoče Frank videti. –Ja, takoj.
Ne pozabi, da si v deželi predpisov. Ne vrzi ničesar in nikogar ne udari.
Sprejel te bo.
Frank.
Menda imaš novico zame.
Ja, novico imam, podpolkovnik. Glede Marianne Beauséjour.
Klinčeve tri tedne je trajalo.
Gospod. Klinčeve tri tedne je trajalo, gospod.
Klinčeve tri tedne je trajalo, gospod.
Po temeljitem preverjanju, ki ga je opravila Sekcija V na Gibraltarju,
so Marianne Beauséjour odobrili vstop v Anglijo.
To je vse, podpolkovnik. Max.
Prekleman bedak si. –Ja, gospod. Hvala, gospod.
Zakoni, sklenjeni na terenu, se nikoli ne obnesejo.
Popolnoma prav imate, gospod. Pa povabljen si na poroko.
Pazi, Max. Počakaj. Tako. Dajmo.
Nimam pojma. Ne sprašuj, zakaj je res. Kaj imamo pa tukaj?
Zabavno dejstvo. Edino, kar v Londonu ni na karte.
Šampanjec. –Šampanjec in seks.
Mojbog, Max, tvoja sestra je obsedena. –Ja. Ni to krasno?
Na mojega prej globoko zamrznjenega brata,
ki ga je končno odtajala ljubezen. –Kako poetično.
Za božjo voljo.
Resno, bombardiranje bom pogrešala.
Res. Nikomur ni mar, kaj kdo počne s kom.
Piti bi morali na vojno. In svobodo.
Na vojno –Na svobodo.
Marianne, saj bi ti čestital,
ampak Maxa že dolgo poznam. Samo srečo ti bom zaželel.
In zdaj je moj brat navaden človek, ki pilotira pisalno mizo
v dolgočasni pisarni.
Talentiran fant kot Max ne bo dolgo za mizo s Frankom.
Naši tajni prijatelji iz Sekcije V se bodo oglasili,
ko boš najmanj pričakoval.
Si popolnoma v redu, gospa Vatan? –Popolnoma.
Dihajte, dihajte! –Pokonci! Ven!
Držite se. Hitro jo spravite ven.
Potrebujem ta voziček. Pomagajte mi. Tole gor. Dajmo.
Položite jo sem. Stran od stene. Pomagajte. Dajmo, pomagajte.
Tako, ja. Pomagajte.
Takoj mi dajte luč sem.
Zelo blizu. Pridna.
Dihajte zame. Pridni.
To sem resnična jaz, kakršna sem pred Bogom.
Punčka je.
Anna, ti si.
Eno leto kasneje
Annin varni kotiček
Tako. Proslava. –Česa?
Tvojega prvega prostega vikenda po 57 dneh. Štela sem.
So jajca od kokoši? –Najinih kokoši.
Torej so bile dobra naložba?
Kajne? –Max ...
Pojdiva na Heath nabrat gobe.
Jutri na zabavi bi rada postregla stroganov. –Na kateri zabavi?
Dragi, veliko novih prijateljev imam, ki bi te radi spoznali.
Všeč ti bodo. Begunci so. Intelektualci. Boemi.
Hampstead je poln zanimivih ljudi.
Ubogi Max.
V Casablanci sva se pretvarjala, da ne maraš zabav, pa je res.
Kako se že piše nova varuška? –Gdč. Sinclair.
Pozdravljeni, gdč. Sinclair. –Max je tri dni prost. Ni to krasno?
Ravno se je zbudila. –Ne bova dolgo. Samo gobe greva nabrat.
Ne hitite. Vedno mi je v veselje.
Po Anno moram.
Vsaj enkrat se lahko ne meniš zanj. Vsaj enkrat.
Hampstead 235.
Prav. 15.00. Tam bom.
Kdaj se vrneš? –Veš, da ne vem.
Kaj, hudiča, je pa tako pomembno? –Osvoboditev tvoje domovine.
Potem pa res moraš iti.
Dobro jutro, Margaret. –Dober dan, gospod. –Dan.
George je v pisarni.
Nisi rekel v jedilnici? –Lagal sem. Nisi prišel govorit z mano.
Boš ... –Ne.
Ne. Sekcija V hoče govoriti s tabo. –Zakaj me ni poklicala?
Sekcija V nikoli ne pove, kar misli, in nikoli ne misli, kar reče.
In ničesar ne pove po telefonu.
Saj sem rekel, da bodo enkrat prišli pote. Ko si tako bister.
Moral bi ti čestitati za napredovanje.
Ko že toliko veš, kateri položaj?
To daleč presega moj dostop. Jaz sem samo kurir.
Podpolkovnik. –Frank.
Sedite.
Niso naju predstavili.
Frank, kakršnokoli je že delo, ga nočem. Pri tebi sem zadovoljen.
Max, bojim se, da to ni tisto, kar misliš.
No, ja, kar imava povedati, se ne da povedati zlahka.
Prepričani smo, da je vaša žena nemška vohunka.
Čakajte, no.
Resno, Frank. Kdo je to? –Lovec na podgane sem.
In višji čin imam, zato mi lahko rečete gospod.
Moraš ga poslušati, Max. Od obeh ima višji čin.
V minulih sedmih dneh smo prestregli šifrirana poročila,
preko oddajnika poslana iz Londona v Berlin.
S katerega naslova prihaja signal, še nismo ugotovili,
prihaja pa z območja Highgate v severnem Londonu.
Podatki se nanašajo na delovanje SOE v Franciji.
V enem prepisu agent vir omenja kot "Fräulein". Torej je ženska.
Frank, se lahko pogovoriva na samem?
Podpolkovnik Vatan, kdaj z ženo govorite o svojem delu?
Dobro.
Gospod, preden stvari uidejo iz rok, lahko nekaj povem?
Lahko povem? –Ja. –Ja?
Moja žena je Marianne Beauséjour.
Ki je vodila najučinkovitejšo celico odpora v Parizu,
dokler ji Sekcija V l. 1941 ni vsega pokvarila.
Spoznala sva se v Casablanci,
kjer sva skupaj ubila nemškega ambasadorja.
Mati mojega otroka je. Zaboga, rodila je mojega otroka.
To je preveden prepis zaslišanja častnika Abwehra, zajetega v Tobruku.
Med drugim trdi, da je bila Marianne Beauséjour
aretirana in usmrčena maja 1941,
ko so v Parizu zajeli njeno celico. Identiteto Marianne Beauséjour
so dali nemški agentki podobne postave in barv.
Poslali so jo v Casablanco, kjer ni nihče poznal prave Marianne.
In kasneje smo odkrili, da je bil nemški ambasador,
ubit v Casablanci, disident. Hitler je hotel, da umre.
To je noro.
Vse informacije v prestreženih sporočilih so šle čez vašo mizo.
Ja, vse gre čez mojo klinčevo mizo. –Max, to je zdaj operativna naloga.
Če je Marianne res nemška vohunka ...
Moja žena ni vohunka! –Če je,
mora ostati na mestu še 72 ur,
da najdemo njenega šefa in počistimo njeno celico.
Ne.
Zdaj, ko smo s tem opravili, bi se lahko pomenili
o operativnih podrobnostih za naslednjih 72 ur.
To bo standardni postopek modra barva, ki je ...
Vem, kaj je.
Nocoj boste točno ob 23.07 prejeli telefonski klic.
Ponovite uro, podpolkovnik. –23.07, gospod.
Oglasili se boste in sporočilo zapisali tako,
da ga bo vaša žena videla.
Informacija bo lažna, le vi jo boste poznali.
A zdela se bo pomembna, zato jo bo morala hitro sporočiti naprej.
Do ponedeljka opoldne
bodo naši agenti že dešifrirali sovražnikova sporočila čez vikend.
Če bo lažna informacija med sporočili, poslanimi iz Londona,
bomo prepričani.
Če imaš prav, informacije ne bo v prepisih in vse to bo pozabljeno.
Če pa bo dokazano, da je vaša žena vohunka,
bo veljala rutinska procedura za primere intimne izdaje.
Osebno jo boste usmrtili
in če odkrijemo, da ste kakorkoli sodelovali,
boste obešeni zaradi veleizdaje. Razumete, podpolkovnik Vatan?
Potrditi mora, da razume
rutinsko proceduro ... –Razume proceduro, prekleto.
Dobro.
Max, nujno je, da ne delaš ničesar drugače.
Ne smeš preiskovati ali vzeti stvari v svoje roke. Razumeš?
Gospod, opravičujem se za neprofesionalno vedenje.
A zagotovo vem, da bo dokazano, da se motite.
Podpolkovnik, šli boste domov in se vedli, kot da se ni nič zgodilo.
Lahko greste.
Celo večnost te ni bilo.
Saj veš, kako je. Ko prideš noter, ne moreš ven.
Mlad pilot je potreboval spodbudo, potem pa so me zvlekli na poročanje.
Kaj je z mojim poljubom?
Kako se ima princeska? –Spi.
Velika novica je, da imam definitivno prost vikend.
Dokler ne zazvoni telefon. –Ne.
Definitivno sem prost ves vikend.
Torej ...
Zabava bo.
Ja, zabava bo.
Za jutri zvečer potrebujeva pijačo. –Zjutraj jo bom nabavil.
Kot da naju opazujejo.
Ljubica, vrni mi roko.
Hampstead 235. Podpolkovnik Vatan.
Ljubica, imaš pero? –Ne.
Povejte.
Ja, zapisal sem. Zjutraj bom poslal.
Ne misli, da te bom pustila spati, g. Vatan.
Pazim, da so čustva pristna.
Zato sem prepričljiva.
Pridi nazaj v posteljo.
Vse bo v redu.
Vse bo v redu, ker ni res.
Srček, v uniformi si.
Skočil bom v bazo po viski.
V diplomatskem hangarju je 50 zabojev dobre robe.
Nekaj jih ne bodo pogrešili. –Zakaj ne bi šel v trgovino?
Za tvoje intelektualce samo najboljše.
Potem se dobiva v pubu, pa bova vzela pivo.
Seveda.
Živjo. –Max.
Kaj te je pa pripeljalo sem?
Prišel sem vaju povabit na nocojšnjo zabavo. –Zakaj nisi telefoniral?
Max, videti si tak kot takrat, ko si požgal skedenj.
Marianne kuha. Zakaj se ne bi oglasila?
Morda nocoj ne bo mogoče.
Slišala sem, da si bil v Sekciji V.
Če ti ponujajo samomorilsko nalogo, jo lahko zavrneš.
Komaj si oblečena. –Kaj se je zgodilo, Max?
Z Marianne izvajajo modro barvo.
Mojbog.
Vendar ni res. In to bom dokazal.
Rad bi, da si nocoj tam.
Kje najdem polkovnika Guya Sangsterja? –V kapeli je.
Živjo, Guy.
Podpolkovnik Vatan.
Kaj hočeš od mene, Max?
Z mano je konec. Zavrgli ste me.
Tvojo pomoč potrebujem.
Vprašanje imam. –Ja? Smola.
Zaupam ti, da o tem ne boš govoril. –Jebi se.
Tu me pustijo gniti, Max.
Rekel si, da te je iz Francije spravila Marianne Beauséjour.
Dieppe 1941.
Je to ona?
Zakaj me sprašuješ o svoji ženi? –Guy, prosim. Je to ona?
Niso ti povedali.
Max, desno oko so mi odstrelili,
v levem pa je mrežnica odstopila.
Edino, kar vidim,
je bel obris. –Jebemti.
Veš, Max, če me ne bi poslal na stezo, polno nemških flakov ...
Moj lastni sin je ob pogledu name zakričal.
Žal mi je, Guy.
Max?
Delamare.
Delamare še deluje v Dieppu.
Hampstead 235. –Živjo, ljubica. V bazi sem.
Po napadu prosijo ljudi za kri. Še kakšno uro me ne bo.
Se potem dobiva v pubu? –Ja. Anno bom peljala h gdč. Sinclair.
Prav. Ljubim te. Tam se vidiva. –Ljubim te.
ŽIVJO, ADOLF!
Desetnik.
Dajte dva častniška zaboja viskija v moj avto. Vzemite steklenico zase.
Kdo nocoj pilotira v Dieppe? –Hunter.
Kje ga najdem? –Najbrž na sekretu.
Na mestu prosto.
Oprostite, gospod. Nekaj takega sem pojedel.
To ti bo umirilo želodec.
Amfetamine bom prihranil do vzleta. Barbiturate bom vzel, ko se vrnem.
Če se vrnem.
V Dieppu je operativec Paul Delamare. Ga poznaš?
Ne. Prvič grem. –Prvič v Dieppe?
Prvič v sovražnikovo zaledje.
Paul Delamare vodi pristajališča. Ne moreš ga zgrešiti. Eno roko ima.
Običajno jih nekaj spije, a je v redu.
Daj mu to. Samo njemu, moškemu z eno roko.
Je to Marianne Beauséjour?
Reci, da potrebuješ odgovor. Preprost "oui" ali "non". Samo to.
Pri telegrafistih čakaj na moj klic. Klical bom ob polnoči.
To je zaupno. Nihče ne sme vedeti, razumeš? –Ja, gospod.
Zelo pomembno je. –Računajte name, gospod.
Steze v Dieppu obdajajo topoli. Če ni mesečine, so nevidni,
zato se hitro vzpni. –Vem. Povedali so mi.
Dobro.
Na koga misliš?
Na mamo. –Nikar.
Misli na očeta. Ponosen je nate.
Ja, gospod.
Oprostite. Izvolite.
Živjo, Billy. Dvakrat žganje.
Oprosti.
Naročila sem tri zaboje bittra. –Hazel, ogabni dim pipe.
Hvala. Si dobil viski? –Sem. Churchillovega.
Mož bi najprej ženi ponudil cigareto, preden bi prižgal svojo.
Res si dal kri. Dobro.
Mislila sem, da si morda z ljubico.
To bi pojasnilo, zakaj si bil sinoči drugačen.
Drugačen? –V postelji.
Občutek je bil drugačen.
Dobro.
Pardon. S prijatelji bi radi videli, da se vidve dami poljubita.
Neverjetno!
Max, sijajno je. Marianne!
Čudovita zabava. Sijajna!
Je pijače dovolj? –Zelo smešno.
Pardon, za to imamo vrt. Pojdita ven, prosim.
No, vidva, ven. Ven.
Moji ljudje se grdo obnašajo.
Mislila sem, da bodo kaj pojedli, ne pa samo pili in seksali.
Pol jih niti ne poznam. Verjetno se je razvedelo po Hampsteadu.
Bi šel preverit, da nihče ne fuka v Annini sobi?
Veš, da.
Max! Max! Oprosti.
Poslušaj. Povedali so mi, da si operativen, ne pa, zakaj.
Mislim, da te moram kot prijatelj posvariti.
Če ti Sekcija V ponuja delo, o katerem vsi govorijo ...
Max, če hočejo, da vodiš francoski odpor na dan D,
te ne bi le poklicali na razgovor. Nekako bi te testirali.
Testirali? Kako?
To daleč presega moj dostop.
Ampak na tvojem mestu bi jim rekel, naj si nalogo nekam vtaknejo.
Pazi, Margaret.
Max. Pa mi je le uspelo priti.
Frank. Nisem te pričakovala.
Prosim, vnesi nekaj treznosti. –Ničesar takega nisem nameraval.
Bi ga prinesla, ljubica? Frank ima še službeni obraz.
Kokoši imaš, kajne? –Frank, preveč veš.
Pokaži mi svoje kokoši, Max.
Trmasto nisi ubogal ukaza.
Najprej si obiskal Guya Sangsterja in ga do konca razburil, potem ...
Bi ti zaupal Sekciji V, če bi šlo za tvojo ženo?
Lysander Adama Hunterja so pred tremi urami prerešetali.
Na tleh. Z njim v kabini. Mrtev je.
Ker je predolgo ostal in čakal na odgovor pijanca.
Frank, povej mi. Je to igra? –Igra?
Igra. Test.
Ravno pravim Maxu, da se v pisarni počuti kot doma.
Ne bi vedela. Komaj kdaj ga vidim. –Pridi, ljubica, zaplešiva.
Ti je Frank prinesel slabo novico? –Še en fant je umrl.
Mislim, da ni samo to.
Bridget sem vprašala, ali je kaj narobe s tabo, pa je rekla, da ne.
Vendar ni izurjena za laganje kot midva.
Naleteli smo na težave. Ne morem govoriti o tem.
Nekaj se žge v pečici. Mislim, da je stroganov.
Odstopite, stotnik. Margaret? –Gospod.
Jutrišnji polet v Dieppe še velja? –Mislim, da, gospod.
Napoved? –Jasno, gospod.
Kdo je moški s pipo?
Piše se Lombard. Na glavni ulici ima draguljarno.
Hotel mi je prodati diamantno broško. Povedala sem mu, da sva brez ficka.
Kam greš? Max!
Marianne, govoriti moram s tabo. –Preveč si pijan.
Vaša žena si je premislila. –Mislite glede uhanov.
Ne, broško sem ji hotel prodati. Imam pa lepe uhane. Za dobro ceno.
Max.
Že v redu, g. Lombard. Res sva brez ficka.
Lahko noč. –Lahko noč.
Po Anno moram.
Nisem slišal sirene. Kje so bile sirene?
Zdaj zaženejo alarm. Preklemana ARP, vedno dva koraka zaostaja.
Ugasnite preklemane luči!
Spet napadajo East End.
Tu bi morali biti na varnem.
Max, nič več. Prosim.
V ponedeljek zjutraj bomo zagotovo vedeli.
Poskusi se spočiti.
Frank? –Ni igra.
In tudi če je, ti Sekcija V ne bi povedala. Kajne?
Ne bi ti povedala, Frank.
Glejte! Enega smo zadeli. To!
Proti nam pada. V kritje!
Na tla.
Max!
Se boš znebil gostov?
Max.
Jutri imava cel dan z Anno.
Pozabiva na vojno.
Naj bo to najlepši dan.
Ja.
Tega bi bil vesel.
Kdo bo prvi skočil?
Zakurila sem. Pridi sedet k nama. To?
Stotnik!
Dobro novico imam. Prosti ste. –Ja, gospod.
Kaj, hudiča, počnete? Zakaj ste ugasnili motor?
Kje je Paul Delamare? –Paul Delamare? V zaporu je. –Kaj?
Delamare je v zaporu. –Kaj? Gestapo?
Ne, lokalna policija. Pijan. Kot običajno.
Peljite me k zaporu.
Koliko jih je notri? –Ob tej uri samo eden.
Nočem težav.
Kje je Paul Delamare? –V celici tri.
Nočem težav.
Odpri.
Žal mi je, g. Delamare, mudi se mi. Kar bom rekel, je strogo zaupno.
Znaš angleško? –Ne. Zakaj?
Poglej. Dobro poglej. Je ženska na sliki Marianne Beauséjour?
Kdo? –Marianne Beauséjour!
Poglej! Je ona?
Daj mi steklenico! –Ja ali ne, potem dobiš pijačo.
Marianne Beauséjour?
Poglej!
Ja. Ona je. Daj mi zdaj pijačo. –Še enkrat poglej.
Si prepričan? –Jebi se.
Poglej. Poglej! –Videti je enaka. Ja.
Veliko se smeje. Rjavi lasje. In rjave oči, ja? –Ja, rjave oči.
Modre oči ima! Prekleto, modre! –Saj! Modre sem mislil.
Ne zajebavaj se. –Zmotil sem se.
Poglej! –Modre oči ima.
Poznam jo. Seveda. Duša zabave je.
Nadaljuj. –In slika.
Slika, ja. Kaj slika? –Čudovite akvarele.
Tako je. –Daj mi steklenico. –Tako je.
Švabi.
In božansko igra klavir.
Klavir?
Ne gani se.
Kdo hoče ameriške cigarete?
Včasih Švabi pridejo po ameriške cigarete.
Ameriške cigarete? –Zaplenimo jih odpornikom.
Spomnim se Marianne. Spomnim se, kako sem jo spoznal.
V kavarni. V Dordogni. Lokal je bil poln nemških vojakov.
Iti morava. –Počakaj.
Imeli so klavir. Šla je k njemu
in pred vsemi tistimi Nemci zaigrala marseljezo.
Pierre!
Lucky Strike?
Imaš cigarete?
Daj mu jih.
Za ječo! Odporniki tečejo za ječo!
Švabi so na trgu.
Granata.
Marianne.
Z mano moraš.
Odpelji Anno in pojdi z mano.
Kaj, hudiča, počneš?
Marianne.
Zaigraj mi na klavir.
Kaj hočeš?
Zakaj hočeš, da igram klavir?
Hočem, da zaigraš na klavir, ker te ljubim.
O čem govoriš? Nisi spal. Pojdiva domov.
Zaigraj marseljezo.
Od mene si zahteval čudne stvari ... –Zaigraj.
Marianne Beauséjour je igrala marseljezo
leta 1941 v kavarni, polni Nemcev. Zaigraj jo zame.
Zgodbo poznam.
Zelo pogumna je bila.
Mislila sem, da me tu ne bodo našli. Pa so me.
In grozil je Anni. In jaz ... Zelo mi je žal.
Zelo mi je žal.
Si ga poslala?
Si poslala sporočilo?
Ja.
Žal mi je.
Vedeti moram. Je to resnično?
Me ljubiš? –Ljubim te. Ljubim te.
Ljubim te že od Casablance.
Poslušaj. Takole bo.
Medicine Hat je v Švici ali Peruju ali kjerkoli že.
Ne bo nama uspelo.
Če ostaneva še eno uro, mi bo Sekcija V ukazala, da te ubijem.
In ko bom zavrnil, bodo ustrelili oba. Razumeš?
Zdaj bova šla.
Po Anno morava.
Kje je Marianne?
Mojega otroka ste izrabili za poroštvo.
Vi ste počeli še kaj veliko hujšega, podpolkovnik Vatan.
Kdo nas še opazuje?
Povedala bom le svoj ...
Ne boj se, ljubica. Ne boj se.
V redu, gospod. Lahko vstopite.
Tu počakaj.
Konec je, Max.
Modra barva je pozitivna. Ampak to že veš, kajne?
Frank, počakaj! Počakaj, naj pojasnim.
Celico sem počistil.
Max Vatan, v imenu kralja Jurija VI ... –V kot so jo stisnili.
Vas obtožujem veleizdaje ... –Ne, prosim!
Ker ste pomagali nemški vohunki, znani kot Marianne Beauséjour ...
Ni imela izbire. Grozili so Anni. Vse bi nas pobili!
Si zmešan? Nemška vohunka je!
Tega ne bom dopustil. Opravil sem svojo dolžnost. Celico sem počistil.
Dragocene informacije so imeli. –Ni mogla drugače. Anni so grozili.
Če se hočeš izvleči, naredi, kar je treba.
Ni imela izbire. V kot so jo stisnili. Vse bi nas pobili.
Sekciji je vseeno. –Anni so grozili!
Zavoljo svojega otroka ne zavrzi svojega življenja!
Opravila sva svojo dolžnost. Pojdi stran.
Pojdi stran, Frank. –Max.
Ljubim te.
Dobro skrbi zanjo.
Odstopite.
Podpolkovnik Vatan je osebno usmrtil sovražno agentko.
Tako boste poročali. To je ukaz.
Moja ljuba Anna.
To pišem v nedeljo zvečer v Londonu.
Če to bereš,
si me komaj poznala in se morda ne spomniš, kdo sem.
Tvoja mati sem. Rodila si se med zračnim napadom sredi vojne
dvema človekoma, ki sta se ljubila.
Naše skupno leto v hiši v Hampsteadu
je bilo najsrečnejše v mojem življenju.
Danes si naredila prve korake.
Hvaležna sem, da sem te videla prvič hoditi s tvojim očetom ob sebi.
Max, ljubezen moja ...
Ti si moj svet.
Upam, da mi boš mogel odpustiti.
Upam, da boš prišel v Medicine Hat.
Predstavljam si, kakšen je, in molim, da ga bodo Annine oči videle.
Moja čudovita hči ...
Rada te imam iz vsega srca.
Upam, da boš živela v miru.
Mirna sem, ker vem, da bo tvoj oče dobro skrbel zate.
Tvoja ljubeča mati
Marianne Vatan.