nyitva
BÉRLETI SZERZŐDÉSÜNK MEGSZŰNT! Kboutique
zárva
VÉGLEG BEZÁRUNK
Adjon egy kis aprót, hölgyem!
Sajnálom... Sajnálom, de nincs nálam pénz.
Tudja, mit?
Ezt az öt dollárt az első eladott termékemért kaptam.
Ez... Ez sokat jelentett nekem valamikor.
Hátha önnek is szerencsét hoz.
Az ég áldja meg!
Boldog karácsonyt, uram!
Boldog karácsonyt, hölgyem!
Szép lett a lakás.
Hayley, te vagy a legjobb barátom.
Miért nem szóltál, hogy gyűjtögető lettem?
Te ruhatervező vagy,
akit arra teremtettek, hogy mindent eltegyen későbbre.
Például ezt a ruhát, amit abból a röhejes alkalmi ruhából terveztél.
Jól van. Te állítólag bepakolni segítesz,
nem kipakolni.
Rendben.
Nem fogok úgy tenni, mintha örülnék a tervednek.
Nem akarom, hogy elmenj.
Én sem akarom, de nincs más választásom.
Az én kis... Az én kis vállalkozásom hamarabb becsődölt, mint gondoltaltam.
Én a gödör mélyén voltam.
Így nem tudtam nemet mondani Sarah nénikém javaslatára.
Apám háza ott áll üresen. Nem kell fizetnem a lakhatásért.
Igen, de Ohióban van,
fényévekre innen.
Bárcsak maradhatnátok!
Csak akkor egy évig nem ennék vagy aludnék,
vagy nem látnám a lányomat.
És tudod. Én csak... Úgy érzem, így lesz ez jó.
Mindenki ezt mondja, ha meg akarja győzni önmagát
valamiről, amiben nem is hisz.
És te? Neked is sikerült talpra állni.
Csodás esküvői ruhákat tervezel egy nagy áruházban.
Mert mindent, amit tudok, tőled tanultam.
Őszintén hiszem, hogy ennek így kell lennie.
Mióta Emily apja meghalt, nem volt könnyű dolgunk.
Persze. De az már régen volt.
-Csak te vagy Emilynek. -Pontosan.
Talán jót tesz majd neki, ha igazi család veszi körül.
Jó lesz a szülővárosomban lenni...
-Ahol az emberek közel állnak egymáshoz. -Igen?
Ha olyan jó dolog ez, akkor miért jöttél el?
Az álmomat akartam megvalósítani.
Amit most kicsit módosítanom kell.
Szia!
Szia, kicsike! Mi van a kezedben?
Újrahasznosítandó dolgok.
Mi...
Miért dobod ki a kórusod kottáit?
Amúgy is feladta itt mindenki az álmát.
Nem, nem. Senki nem adja fel az álmát. Érted?
És hát... Az ohiói Silver Fallsban is énekelnek ám.
Lehet, hogy még többet is.
Igaz, Hayley?
Hayley, igaz?
Anyádnak igaza van.
A költözés nem jelenti,
hogy nem fogsz új barátokra találni,
és azt csinálni, amit szeretsz.
Tényleg?
Nem tudom. Ez kérdés volt.
Csak vicceltem.
Biztos hamar meg fogsz ott szokni.
Igaza van.
Add csak azokat ide!
Nézd csak!
Milyen pici baba voltál. Emlékszel?
-Igen, nem valószínű. -Nem.
Milyen édes.
Édesem! Mit csinálsz?
Ellenőrzöm, megvan-e a barátaim e-mail címe,
hogy tudjak nekik írni, amikor Ohióba érünk.
Így olyan lesz, mintha nem is mentem volna el.
Ugye tudod, hogy mindjárt karácsony?
Kitaláltad már mit szeretnél az idén a Télapótól?
Mi van?
Ugye még hiszel abban, hogy a Télapó kívánságokat teljesít?
Ezt ő sem tudja teljesíteni.
Tudom, hogy nem akarsz elköltözni.
Én sem akarok.
De azért mi még itt vagyunk egymásnak.
Ráadásul Sarah néni közelében fogunk lakni.
Nagyon fogod őt szeretni, mert igen vicces.
És életedben először
végre igazi, fehér karácsonyod lesz. Jó?
Túlságosan nyomulok, ugye?
Egy kicsit.
Tényleg? Csak egy kicsit?
Akkor kapsz egy kicsi ilyet. Meg egy kicsi ilyet.
És ez a kicsi milyen?
És te, anya? Te még hiszel benne?
Azt hiszem.
Szeretnék.
Bármilyen öregek vagyunk, hinnünk kell a karácsonyi kívánságokban.
Tényleg?
Még a te korodban is?
Hé!
Köszi szépen!
Most még jobban hinnem kell, mint valaha.
Szeretlek, anya.
Én még jobban.
Sokkal jobban.
Jól van.
Most már aludj!
"Kedves Télapó! Tudom elég későn írok, hisz mindjárt itt a karácsony,
"de nem gondoltam, hogy az idei kívánságom valóra tudnád váltani,
"mert az idén nem olyat kérek, amit be lehet csomagolni,
"olyasmit, aminek több értelme van, mint bárminek
"Az idén azt szeretném,
"ha megtalálnád a módját, hogy visszajöhessünk Los Angelesbe"
Bármilyen öregek vagyunk, hinnünk kell a kívánságokban?
Ebben az esetben,
hadd legyen ez Emily legcsodálatosabb karácsonya!
"Nem kérek ajándékot, csak haza akarok menni
"Anya szerint boldog leszek ott, de én olyan magányos vagyok
"Szeretettel: Emily"
Mi újság, Em?
Ott vagyunk már?
Igen, két nap múlva.
Tudod, mit? Énekeljünk egy karácsonyi éneket!
Mehet?
Te kezded!
A Twelve Days of Chirstmast. Mehet!
SILVER FALLS Étterem
Silver Falls Étterem. Sarah vagyok. Tartsa kérem!
-Nem. -Nem?
Mennyibe kerül két pulykatál extra körettel?
Húgocskám, beugrottam neked.
Várj egy picit! Megszabadulok ettől a fajankótól.
Igen, uram, kókuszkrém, citromos habcsók, sült almás Betty.
Én Sarah vagyok, nem Betty. Kellemes ünnepeket!
Közel vagytok? Hol vagytok?
Igen. Még egy órányira.
Tényleg? Jól van. Tudod, mit?
Ma korán bezárok, és elétek megyek.
Nem szükséges.
Én ki vagyok merülve, Emily pedig alszik.
Majd... Majd elmegyünk a házhoz, és kipakolunk.
Jól van, nem, rendben. Jó terv.
Holnap találkozunk. Szeretlek.
Én is.
Az unokahúgod itt tölti a karácsonyi szünetet?
Még annál is jobb! Beköltözik a régi házba.
Komolyan?
Kristin...
Beköltözik a régi házba.
Visszaköltözik a városunkba. Ez...
Várjunk csak!
Nem voltál te középiskolában belezúgva?
Sarah, az az igazság,
hogy Silver Fallsban minden gimis srác, az elsőstől a végzősig,
bele volt zúgva. Ez az igazság. Nem csak én.
Mit szeretnél, hogy... Mit csinálsz?
Figyelj, mi... Mi alig ismertük egymást,
teljesen más körökben forogtunk.
Ő volt az egyik menő csaj, én meg...
Egy stréber zenész?
Tudod,
nem csak stréber zenész voltam,
de én voltam Silver Falls fúvószenekarának a szólistája.
És persze a kórusnak is.
Amire egyébként máig büszke vagyok, az az, hogy én írtam a suli indulóját.
Pontosan.
Stréber zenész.
Stréber zenész vagyok.
Em.
Em, ébresztő! Nézd, itt vagyunk.
Milyen szép! Ugye szép?
Végre megérkeztünk!
Sok a fénydísz, mi?
Isten hozott itthon!
Gyere! Végre itt vagyunk.
Jó kislány.
Ezt nézd!
"Isten hozott itthon!"
Milyen kedves.
Itt vagyunk.
Ezt nézd!
Sarah néni máris gondoskodik rólunk.
Erre gyere!
Em, ez régen az én szobám volt.
Most pedig a tied. Klassz, ugye?
Nem rossz. Ráférne egy... Egy kis felújítás.
De majd megcsináljuk, akkor tényleg a te szobád lesz.
Jól van. Azért vagy morcos, mert fáradt vagy.
Ne csináld ezt, Em! Legalább adj a helynek egy esélyt!
Tudod,
régen imádtam éjszakánként ezen az ágyon feküdni.
Csak bámultam a plafont és végiggondoltam,
hogy mi mindent kell másnap megcsinálnom.
Emlékszem, egyszer hóvihar volt,
és csak arra tudtam gondolni, hogy reggel
hóembert és hóasszonyt akarok építeni.
És úgy is tettem. Felöltöztettem őket, és eljátszottam, hogy összeházasodnak.
Hú, már akkor is ruhákat terveztem, mi?
Em?
Ugyan, Em! Nehogy elkéss a suliból már az első napon!
Menjünk!
Jól van. Igyekezz!
Hát nem klassz ez, édes? Nézd csak! Itt gyalog mehetünk az iskolába.
Los Angelesben a dugóban ülnénk épp.
Itt pedig a fagyos időben sétálhatunk.
Minden jóban van valami rossz, mi?
Szerettem a régi iskolámat.
Tudom, édesem, de adj ennek a helynek egy esélyt!
És ha nem tetszik?
Ne döntsd el előre, jó?
Még akár jobb is lehet, mint vártuk.
Megteszed ezt anyádért?
Azt hiszem, rendben.
Azt hiszed? Jól van, elfogadom.
Mi van a kezedben?
Írtam egy levelet a Télapónak.
Tényleg? Jól tetted.
Felmentem az internetre, és jobb, ha postán küldöm,
mert a Télapónak titkos az e-mailje.
Hát persze. Nyilván.
Gondolom, az e-mail címet arra tartja... Nem is tudom.
Fontos dolgokra, és rénszarvas ellátmányhoz.
Elvigyem neked a postára?
Nem kell. Már tettem rá bélyeget is.
Télapó Északi-sark
Szeretném, ha időben megkapná.
Jobb, ha megyünk. El fogunk késni.
SILVER FALLS ÁLTALÁNOS ISKOLA
Szeretném, ha jól éreznéd magad az első napodon.
Jó napot! Ő itt Emily Parson.
Az új diákunk. Emily, üdvözöllek!
Már vártunk. A messzi Los Angelesből jöttél.
Mintha híresség lennél.
Bizony.
Ritkán van olyan diákunk, aki ilyen csillogó helyről jön.
Nem olyan csillogó, mint gondolja.
Vagyis... Sokkal csillogóbb. Ugye, Em?
Ebben az esetben, már viszlek is az új osztályodba,
hogy mesélhess nekik róla.
-Menjek veled? -Nem. Jól vagyok.
Biztos?
Jól van. Ügyes angyalkám!
Suli után találkozunk!
Mrs. Meltzer lesz az osztályfőnököd. Szerintem jól ki fogtok jönni.
Szia!
Kérem, mondja, hogy Mrs. Meltzert minden gyerek szereti!
Ő az egyik legnépszerűbb tanár.
Jó. Jó.
Nem akarok túlféltőnek tűnni.
Sajnálom. Én csak...
Nagy lépés ez Emily számára. Mindkettőnk számára.
Mrs. Parson, összekészítettem a papírokat. Vigye őket haza, és töltse ki.
Mindjárt kezdődik a szülői munkaközösség megbeszélése.
Szülői megbeszélés. Szuper.
Los Angelesben soha nem lett volna időm.
Köszönöm!
-Sajnálom! -Várjunk csak!
Kristin?
Kristin Randall?
Már Kristin Parson vagyok.
Melissa McKean?
Melissa McKean-Atkinson.
Férjnél vagyok.
Tizenkét csodás éve, három gyerekkel,
hatalmas négyszobás, három és fél fürdőszobás, kétemeletes házzal.
Hú, jó sok szám.
Gratulálok!
A férjem fogorvos.
Tizedik évfordulóra kaptam.
Tippeljem meg, hány karátos vagy...
Nyilván nagyon szeret téged.
És veled mi a helyzet?
Nem látok rajtad gyűrűt.
Nem... Tényleg nem.
Jó neked.
Nincs is értelme megállapodni.
Nem akarlak megbántani,
de épp a szülői munkaközösség megbeszélésére megyek...
Épp az elnökkel állsz szemben, szóval majd én elkísérlek.
Micsoda szerencsés napod van.
Még csak most kezdődött.
És én szervezem az iskola téli bemutatóját.
Hát persze.
Nem akarok dicsekedni,
de itt Silver Fallsban hozzám fordulnak a szülők, ha kérdésük van.
Jó. Ezt nem felejtem el.
Mi lett veled és a nagyvárosi álmaiddal?
Ha jól emlékszem, alig vártad, hogy elköltözhess innen.
Ez kicsit túlzás.
Nem igazán.
De mi történt?
Nos, néha az álmok megváltoznak.
De az emberek nem.
Jól van, gyerekek. Ő itt Emily Parson.
Most költözött ide Los Angelesből. Fogadjátok szeretettel, jó?
Szia, Emily!
Emily, ülj csak oda Abigail mellé!
Ma használd az ő matekkönyvét.
Honnan vetted azt a ruhát?
Az anyukám csinálta. Ruhatervező.
Anyukád ruhákat készít?
Nem égő egy kicsit?
Jól van, mindenki. Törtszámok.
Ezzel megnyitom havi gyűlésünket.
Először is fogadjátok szeretettel
új, egyedülálló anyukánkat a Silver Falls Általánosban, Kristin Parsont.
Néhányan talán Kristin Randallként emlékeztek rá,
aki a végzősök között a legígéretesebb karrier előtt állt.
Sziasztok!
Igaziból nem én voltam a legígéretesebb.
Bizony. Mert én voltam.
De azért kaptál valami díjat te is. Mit is?
A legjobb ruha díját.
Úgy van.
Jól van.
Első napirendi pont: a Silver Falls-i téli bemutató.
A ruhákat az AAH-csapat, Angela, April és Holly intézi.
Énektanárunk, Mr. Collier
gyakorol a gyerekekkel az énekórákon és iskola után.
Az idén sokféle számban mutatkoznak be tehetségek.
Zsonglőrködés, tánc és persze ének.
És mivel én vagyok a főszervező,
számítok rátok abban, hogy az idei legyen a legnagyobb
a jegyeladás és a támogatások tekintetében.
Igen.
Új, egyedülálló anyukánk önként jelentkezik.
Nem. Én... Úgy értem...
Vagyis szívesen segítek. De azt szeretném kérdezni,
hogy a lányom, Emily jelentkezhet-e még.
Mert hát szeret énekelni, és tud táncolni, és...
Sajnálom. A jelentkezési határidő lejárt.
Értem.
Csak gondoltam, mivel most költöztunk ide, ezért...
Tudom, de ha kivételt teszek a te gyerekeddel,
kivételt kell tennem mindenkivel.
Ugye?
Nagyszerű!
Akkor beszéljünk a sütivásárról!
Szerintem az idén kellene pár gluténmentes sütemény is.
Van valakinek kifogása?
Nagyszerű!
-Elnézést! -Igen?
Az énektanárt, Mr. Colliert keresem.
-Én vagyok az. -Jó napot! Kristin Randall vagyok.
Kristin... Kristin Randall. Szia!
Én vagyok az.
Mr. Collier?
Danny. Nem, Danny vagyok. Én vagyok az.
Danny, szia!
Itt a szülők tegezik a tanárokat?
Nem, nem. Csak... Tegezik őket.
Sajnálom. Nyilván nem emlékszel rám.
Egy suliba jártunk.
Silver Falls Gimnázium, az 1998-as évfolyam. Nem emlékszel?
Igen, nem.
Együtt jártunk angolra.
Az utolsó évben biológiára is, együtt boncoltunk békát.
Emlékszel?
-A béka. -Igen.
Igen.
Igen, persze. Igen, vagyis
azt nyilvánvaló okok miatt töröltem az emlékezetemből.
-Senki nem róhat meg érte. -Nem.
-Hogy vagy? -Jól. Egész jól. Igen.
Még mindig egyedülálló, de... De imádom ezt az életet.
Igen. Látszik rajtad.
Figyelj... Nem akarok... Nem akarok gondot okozni, de szeretnék kérni valamit.
Tőlem? Igen, persze, mondd csak!
A lányommal, Emilyvel most költöztünk vissza, és...
Egy órája hallottam a téli bemutatóról.
A lányom szeret énekelni, verseket ír, és én...
Tudom, hogy már nem lehet jelentkezni, és én nem...
Talán nem kap szerepet, de nem lehetne...
Szeretném, ha esélyt kapna.
Értem, mit akarsz mondani. Tudod, mit? Igazad van.
Gyakorlatilag a meghallgatások már pár napja lezárultak.
Emily nem is volt itt, ezért nem is tudhatott róla.
Igen. Pontosan ezt akartam mondani.
És tudod, Melissa McKean-Atkins. Így hívják most már?
Igen, Melissa McKean-Atkins. Ő egy kincs. Igen.
-Tudod, mit? -Azt mondta, nem lenne igazságos...
Gimi óta nem változott.
Nem, szerintem rosszabb, mint volt.
Tényleg?
Lehet. Szóval.
Nyilván én vagyok az énektanár.
Én döntöm el, ki jelentkezhet a műsorba.
Tégy meg nekem valamit, jó? Mondd el, miben ügyes a lányod!
Imád énekelni.
-Tényleg? -Igen.
De nem azt kérem, hogy szerepet kapjon. Csak...
Csak hadd jelentkezzen.
Már azzal meggyőztél, hogy "Imád énekelni."
Jó? Persze, hogy meghallgatom.
Köszönöm!
Nem akarok senki háta mögé kerülni.
Kerülj csak nyugodtan!
Hozd el Emilyt iskola után, és én meghallgatom őt.
Hadd nézzem meg, és... Hadd halljam és lássam, mit tud.
-Tényleg, köszi... Nagyon köszönöm! -Szívesen. Máskor is.
Köszi... Jól van.
Danny, Danny Collier, mi?
Teljes életnagyságban.
Rég volt. Nagyon... Köszönöm!
Jó... Jó volt látni.
-Nagyon köszönöm! -Nem gond.
Az első nap mindig a legrosszabb, igaz?
Honnan tudja, hogy ez az első napom?
Az arcodra van írva.
Még nem barátkoztál össze senkivel, mi?
Még? Nyilván soha.
Ahonnan te jössz, ott mindenki alábecsüli magát?
Minden csak hozzáállás kérdése.
Ha negatívan állsz hozzá, akkor nem várhatsz pozitív eredményt, nem?
Thomas.
Thomas Dunning.
Örvendek, Thomas!
Örvendek, Emily Parson!
Honnan tudja a nevemet?
Én minden gyermek nevét tudom.
Minden gyermekét ebben az iskolában.
Azt is tudom, hogy nem indultak jól a dolgok Abigail Atkinsonnal.
Ismeri őt?
Persze.
Nehezen megy a beilleszkedés, mi?
Igen, de ez még csak az első napom. Innentől csak jobb lehet, nem?
Nézzenek oda!
A negatívból pozitívat hoztál ki.
És már meg is van az első barátod. Látod?
Most mit fogsz tenni?
Állsz csak itt, és feltartasz,
vagy mész az udvarra, és megpróbálod újra?
Később találkozunk?
Jól hangzik.
Köszönöm!
Hát megjöttél!
A kedvenc kislányom. Milyen volt az első napod?
-Azt hiszem, jó. -Igen?
-Van már barátod? -Egy biztosan van.
-Az egy jobb, mint a semmi, nem? -Pontosan.
Igen?
Van egy meglepetésem. Ezt nézd!
A Silver Falls Általános Iskola 25. Téli Bemutatója
December 24., csütörtök
Bevetettem magam, és meghallgatást kértem.
Megmutathatod, mennyire szeretsz énekelni.
De ha a többiek jobbak?
Kit érdekel? Ez nem verseny.
A lényeg, hogy új barátokkal találkozhatsz, és azt csinálhatod, amit szeretsz.
Igazad van. Meg akarom próbálni.
Elképesztesz.
Ha negatívan állsz hozzá, akkor nem várhatsz pozitív eredményt.
Ez igaz.
Siess, mert Danny vár meghallgatásra.
Ki az a Danny?
Mr. Collier, az énektanár.
Annak idején egy suliba jártunk.
Bárcsak emlékeznék, hogy ki volt ő akkoriban.
-Mit szeretnél énekelni. -Nem tudom.
Három perce hallottam a meghallgatásról.
Mit szólnál valami karácsonyoshoz?
Deck the Halls, ismered a dalt?
-Igen. -Jó. Háromra.
Folytasd csak!
Nagyon jó.
Fantasztikus.
Mit gondolsz?
Azt gondolom, hogy benne leszel a műsorban.
El tudsz jönni holnap suli után az első próbára?
Azt hiszem, be tudjuk szorítani.
Tökéletes!
Akkor holnap találkozunk!
Köszönöm!
Kértek zenét?
Vicceltem. Szép volt, kölyök!
Na, ki jutott be a karácsonyi műsorba?
Micsoda karácsonyi csoda! Itt a kedvenc másodunokahúgom!
Én vagyok az egyetlen másodunokahúgod!
Nem érdekes. Ha ezer lenne, akkor is te lennél a kedvenc.
Nézzenek... Milyen volt az első nap?
Ma volt az első napja az iskolában! Zseniális a kislány.
Tudod, mit? Ünneplésként
menj a süteményes tálhoz és válassz bármit, amit megkívánsz!
Jó?
Igen, menj csak! Megérdemled.
Szia!
Szia, édes! Hogy vagy?
-Olyan jó látni téged. -Téged is.
És őt is. Ülj csak le!
-Jó. -Köszönöm!
Milyen jó látni titeket.
Egek! Olyan...
A kisvárosi lány visszatér a nagyvárosból.
Milyen újra itt lenni?
Mintha soha nem mentem volna el.
Komolyan. A ház pontosan úgy néz ki, mint gyermekkoromban.
Az iskola is. Ma ott voltunk és...
Melissa McKeanbe botlottam.
Melissa McKean, Istenem!
Mar, mint a sav.
Rosszul indítottunk,
és úgy érzem, nem is javult a helyzet.
Tudod, mit? Valahol mélyen biztosan nagy szíve van.
Nagyon, nagyon mélyen.
Jó mélyen.
Találkoztatok még mással? Valakivel?
Nem. Én...
Vagyis találkoztam...
Emlékszel Danny Collierre?
Danny minden nap betér ide. Emlékszel...
A gimiben fülig beléd volt zúgva.
-Hogy? -Igen.
-Nem. -De.
Miért nem emlékszem rá?
Mert annyira lekötöttek a fiúzenekarok,
és eszeveszetten próbáltál elmenekülni innen.
Miért mondja ezt mindenki? Jó volt itt felnőni.
Egyszerűen csak fel akartam fedezni, hogy mi van a nagyvilágban.
Most, hogy visszatértél a nagyvilágból,
mit akarsz magaddal kezdeni?
Nem tudom.
A butik bezárása, a költözés...
Nagyon leszívta az energiám.
Azt sem tudod, hol áll a fejed. Sajnálom.
Örülök, hogy itt vagytok.
Nekem mindig szükségem van segítségre, ha nem...
De valószínűleg nem akarsz.
Középiskola óta nem szolgáltam fel,
de én... én... Szívesen vállalom, hogy lefoglaljam magam.
-Tényleg? -Igen.
Ha komolyan gondolod, elfogadom.
Kaphatok kekszet is és sütit is? Nem tudok dönteni.
Mindkettőt, édesem.
A nagynénjére hasonlít.
Igénybe veszem az alkalmazotti kedvezményt.
Valami varázslat lehetett abban a régi, selyem kalapban,
mert mikor a fejemre tettem,
olyan hóvihar csapott le a városra, amilyet még soha nem láttam.
Nagyszerű volt. Nagyon jó volt, Louis.
Miután a kalapot a fejedre teszed, gyorsíts bele egy kicsit, jó?
A következő sort nagyon gyorsan mondd. A poént gyorsan el kell sütni.
De egyébként nagyszerű volt.
Köszi, haver!
Jó lesz ez.
Te vagy a legjobb.
Azt akarom, hogy csillogtasd meg a tudásod.
Nem azért költöttem annyi pénzt a táncórákra,
hogy beleolvadj a háttérbe.
Meg tudom csinálni.
Ilyen az én szupersztárom.
Menj és remekelj hát anyu kedvéért!
Jól van, ki a következő?
Készen állunk, Mr. Collier.
Nagyszerű. Szólj, ha mehet.
Öt, hat, hét, nyolc!
Nagyon jó. Nagyon, nagyon jó.
Tökéletes.
Sajnálom, hogy nem jutott idő rád ma, Emily,
de tudod, egyszerűen... Kifutottunk az időből.
-Érted? -Semmi gond.
Tudja, arra gondoltam,
hogy a szóló helyett, beállhatnék az egyik csapatba.
Értem.
Csapatban az erő, igaz?
Izgulsz, hogy egyedül kell kiállnod?
Talán egy kicsit.
Az a jó a lámpalázban, Emily,
hogy teljesen normális dolog.
Ha nem lennél annyira jó, akkor nem hoználak ilyen helyzetbe.
Tényleg nem csak kedveskedni akar?
Igaz, a felnőttek néha csinálják, igaz?
De én az igazat mondom.
Igazi tehetség vagy.
Köszönöm, Mr. Collier.
Szívesen.
Min... Min dolgozol a füzetedben?
-Mit írsz? -Semmit. Csak házi.
-Jól van. -Szóval...
Maga anyámmal egy iskolába járt, amikor gyerek volt.
Igen.
Vicces, nem?
Milyen volt anya akkoriban?
Anyád, milyen volt...
Hát ő... Nagyszerű tanuló volt.
Amikor megismertem imádta a művészetet és a divatot.
-Mit gondolt róla? -Én?
Hogy mit gondoltam az anyádról?
Jól belekérdeztél.
Azt gondoltam, hogy csodálatos.
Amikor találkoztam vele, rettenthetetlenség lengte őt körül.
Rögtön tudtam, hogy bármit meg tud valósítani, amit akar.
Igen, és te nagyon hasonlítasz az anyádra.
Meséljen még!
Nem.
Zárjuk ezt most le, az étteremben találkozol az anyáddal?
Így ni!
Meg kell mondanom, ha nem jön be neked ez a zenei dolog,
lehetnél pszichológus is, én meg járnék is hozzád.
Üdvözlöm önöket a Silver Falls Étteremben! Felvehetem a rendelésüket?
Húspogácsát kérek.
Jó választás. És ön, hölgyem?
Sült krumplit.
Rendben. És ön?
Én csirkés egytálat kérek. Borsó nélkül.
Borsó nélkül?
Ugyan! Adjon a borsóknak is esélyt!
Szia! Itt van az én angyalkám!
Milyen volt az első próba?
Mr. Collier szerint elég jó vagyok ahhoz, hogy egyedül énekeljek.
Mit szólsz hozzá?
Hogy meg kell köszönnöm Mr. Colliernek, hogy a szárnya alá vett.
Gyere vacsorázz az unokatestvéreiddel!
-Szia, Danny! -Mi újság?
Nem tudom, hogy köszönjem meg.
Ugyan! Semmiség volt.
Gyakorlatilag minden este itt eszem, szóval nem nagy ügy.
Nem csak arra gondolok, hogy elhoztad. Hanem a többire is.
Féltem tőle, hogy sírva jön haza a suliból
engem hibáztatva mindenért, amiben igaza is lenne.
Túl kemény vagy magadhoz.
Ahonnan én látom, csodás anya vagy.
-Köszönöm! -Komolyan mondom.
Az anyámnak és az apámnak nem volt ilyen nehéz szülőnek lenni.
-Ámen, nővérem. -Sarah!
-Hív a kötelesség. -Igaz. A hírhedt csengő.
Szóval, köszönöm szépen!
Nem, ne... Ne... Nem.
Hé!
Danny Mindenkor, igaz?
Hogy?
Ez volt a gimiben a beceneved, igaz?
Mert mindig te tetted fel először a kezed,
és mindig tudtad a helyes választ.
Több mint 15 éve nem hívtak így.
És tudod, mit? Az a béka, amit boncoltunk.
Te csináltál mindent, mert a gyomrom nem bírta.
És te tudtad.
Te csináltad, és én... Mégis ötöst kaptam, hála neked.
Igen.
Ez vagyok én. Danny Mindenkor.
Bizony. Hát, köszi!
Szívesen.
Emlékezett rá.
Igen, emlékezett rá.
Szia, Emily!
Emily?
Em, itt hagytad a...
Kristin Parson? Maga Emily anyja, igaz?
Thomas vagyok. Felismertem a táskáját.
Igen, annyira rohant az osztályba, hogy kint hagyta a táskáját.
Miért rohant annyira?
Úgy hallom, az idei téli bemutató olyan lesz, amilyen még soha nem volt.
Én is ezt hallottam.
Biztosan nagyon büszke rá.
Lehet, hogy egy csillag születik itt a Silver Falls Általánosban.
Nagyon kedves, hogy ezt mondja.
Igazán örülök, hogy helyet kapott a műsorban.
Thomas, meg tudná mondani,
hogy adhatnám oda Emilynek a táskát?
Annie a bejáratnál majd visszaadja neki.
Köszönöm szépen!
Elnézést,
de ezt az udvaron találtam, és épp oda akartam adni Annie-nek.
Azt hittem, talán Emilyé.
Ő a jogos tulajdonosa?
Hiányoznak a barátaim!! OTTHON
Igen.
Igen, sokat jelent neki, ezért köszönöm!
Mondja akkor meg Annie-nek, hogy gyorsan intézkedjen.
Köszönöm!
Mit keresünk itt?
Ez a meglepetésed.
Tudom, hogy nehéz időszakon mész keresztül,
mert hiányoznak a barátaid.
És tudod, Mr. Collier szerint
nem tudsz dalt választani a karácsonyi előadásra.
Szeretném, ha tökéletes lenne.
Tudom.
Ezért hoztalak el karácsonyfát venni,
hogy átérezd a hangulatot.
Kiválaszthatom a fát?
Igen. Amelyiket akarod.
Szuper! Nagy fát szeretnék, akkorát,
hogy létra kelljen ahhoz, hogy a csillagot feltegyük.
Rendben.
Új hagyományt teremtünk, ami szerint akkora fa kell, mint a Télapó?
Télapó magasságú fa.
-Rendben. -Igen!
Ez túl vékony.
Igen.
Talán ez.
Ez tökéletes lenne.
Tudod, szerintem ez tökéletes.
Mr. Collier?
Sziasztok! Szia, Emily!
Úgy tűnik, ugyanaz a suli utáni programunk.
Választottál már fát?
Meg kell mondanom, ez igazán szép fa.
Erdei fenyő.
Tudod, mi a klassz az erdei fenyőben?
-Mi? -Hogy őshonos itt Ohio államban.
Az első ohiói fátok az első ohiói karácsonyi ünnepetekhez.
Ez így jó, nem?
Akkor ezt akarom.
-Tökéletes. -Rendben.
Azt még nem tudom, hogy visszük be ezt a fát a házba.
Gyere, nézd meg! Felteszem a kocsimra. Majd én elintézem.
Nem. Nem. Nem hagyhatom, hogy te csináld.
Te már... Már így is túl kedves voltál velünk.
Az az igazság, hogy nem ingyen akartam megcsinálni.
Egy kis szállítási díjban reménykedtem. Mondjuk például,
hogy Emily nekem is keres egy tökéletes fát,
olyat, mint a tietek.
Mit szólsz hozzá, Emily? Megtennéd nekem?
Köszönöm!
Még mindig a régi, kedves srác vagy a gimiből, mi?
Nehéz erről leszokni.
-Az legyen? -Igen.
-Jól van. -Imádom.
-Állítsd ide! -Ez gyönyörű.
-Jól van. -Készen állsz?
Egy kicsit... Balra.
-Nekem jobbra? -Neked jobbra.
Igen, csak egy kicsit. Még egy kicsit. Még.
-Jó. Így jó lesz. -Ez így milyen? Jó?
Igen, nem, nagyon jó. Szerintem tökéletes.
Lássuk.
-Jó? -Elég jól néz ki.
Igen.
Ez nem sokon múlt.
Fogom. Tartom én.
Anya, ezek csak az égők. Hol vannak a díszek?
Igen. Megtaláltad a karácsonyi dekorációt?
Tudod,
lehet, hogy... Máshova tettem a díszeket.
Vacsora után segítek megkeresni.
Ehhez mit szólsz?
-Itt maradhat Mr. Collier? -Persze.
Biztos? Nem akarok zavarni.
Nem. Vagyis még... Még nem csomagoltunk ki,
ezért papírtányérból, műanyag evőeszközökkel eszünk,
de szívesen látunk.
Nagyszerű. Tisztára, mint egy karácsonyi piknik.
Benne vagyok.
Menjünk!
Megvallom, ez hihetetlen volt.
Nem is tudtam, hogy ilyen jó szakács vagy.
Köszi!
Úgy tűnik, valaki nem nagyon szereti a lasagnát.
Á, nem. Emily csak izgatott.
Díszeket keres, amit a fára lehet majd rakni.
Kezded jól kiismerni a lányomat.
Én úgy látom, kezd itt szépen megszokni.
Gondolod?
Abszolút.
Én azon aggódom, hogy csak tetteti a vidámságot.
Kérdezhetek valamit?
Igen.
Mi történt Emily apukájával?
Ő... Meghalt, amikor Emily kétéves volt.
Sajnálom. Nem kellett... Vagyis egyszerűen...
Nem. Semmi gond. Csak... Csak...
Igaziból emiatt is költöztem vissza.
Én úgy...
Én úgy érzem, szüksége van családra, én nem vagyok elég.
De úgy érzem, az agya és a szíve még Los Angelesben van.
Belenéztem a naplójába és...
Azt írja a naplójában, hogy nagyon hiányoznak a barátai.
Ez érthető.
Ugyan, Kristin.
Az nem lenne normális, ha nem hiányolná a barátait és a régi életét, nem?
Igen, csak így nehéz.
Mindent megteszek, hogy ez legyen az otthona.
Majd idővel az is lesz.
Higgy nekem, így lesz. Türelmesebbnek kell lenned.
Rendben. Beszélnünk kell egy kicsit.
Azt mondtad, verseket ír.
De azt nem, hogy ilyen tehetséges.
Olvastad ezeket? Ezek itt...
Ez hihetetlen.
Nagyon jók!
Tudom. Szerintem tehetséges.
Tényleg és...
-És a kedvence... -Köszönöm!
Szívesen. A kedvence az ének és az írás.
Van egy ötletem!
Lenne Emilynek kedve a kettőt ötvözni?
Úgy érted, írjon egy dalt?
Igen.
-Ez kedves... -Csak?
És szerintem nagyon okos lány, de hát
-még csak kilencéves. -Nem. Figyelj!
Nyilván a zenét megírom én.
Neki csak a dalszöveget kell kitalálnia.
Biztos, tudod, mire vállalkozol?
Mert a lányom...
Egy kissé perfekcionista.
Nem tudom, készen állsz-e erre.
Hát majd meglátjuk.
Nem, ez izgalmas lesz.
Szerintem ebből nagy dolog fog kisülni.
Ez...
Egészségedre!
Ma Emily nagyon vidám volt.
Írogatott a titkos jegyzetfüzetébe.
Fel sem nézett belőle.
Nagyon izgatott,
mert Danny megengedte, hogy ő írja a dalszöveget
ahhoz a dalhoz, amit előad a téli bemutatón.
Ez nagyszerű!
Tudom.
Danny nagyon kedves Emilyvel.
Igen. Emilyvel.
Mit... Nem. Tényleg.
Vagyis ő... Segített megváltoztatni Emily hozzáállását.
-Tényleg? -Igen.
Nem csak az változott ám meg.
-Hogy? -Csak jár a szám.
Anya, nézd! Úgy nézünk ki, mint a karácsonyi bohócok.
Édesem, annyira nem rossz ez.
Csak kell egy kis igazítás még.
Kétszer mértem, egyszer vágtam.
Majd talán belenő.
Két hét alatt?
Nem is tudom, mit gondoltunk.
Az AAH-csapatból, UHH-csapat lett.
Ne siránkozzatok már. Kezdjétek el előlről!
Akár segíthetnék,
de nem hiszem, hogy Melissa megengedné.
Mrs. Atkinson? Baj van?
Nincs baj, igazgatónő.
Csak egy kis döccenő, de kezeljük.
Nyilván tudja, Mrs. Atkinson,
ami pénz a jegyekből és az adományokból befolyik,
azt az iskola éves zenei programjára használjuk fel.
Tudom.
-Szórakoztató és izgalmas műsor kell. -Értem.
Vagyis ezek a jelmezek legyenek egy kicsit csillogóbbak?
Egész Ohióban nincs semmi, ami ezeket csillogóbbá tehetné.
Miért nem engedik, hogy anyukám csinálja a jelmezeket?
Végül is ő ruhatervező.
Nem.
Ms. Parson?
Vállalná, hogy kisegít minket?
Rosszabbat úgysem tudna csinálni.
Támogatom az indítványt.
Várjunk csak!
Ez itt nem demokrácia.
Én irányítok, emlékeztek?
De legalább kérdezzük meg Ms. Parsont, hogy vállalná-e önként.
Persze.
De, igazgatónő, lehetetlen,
hogy egy személy időben megoldja ezt az egész problémát.
-Igaz. -Én szívesen segítek Kristennek,
ha megmutatja, mit tegyek.
Igen, én is.
Tudom, hogy mi nem vagyunk olyan ügyesek.
Akkor ebben megegyeztünk.
Persze. Szívesen segítek.
Megyek én! Megyek én!
-Jó estét, Mr. Collier! -Szia, Emily!
Gyakorolhatjuk a dalodat?
Igen.
Anya annyit kért, hogy ne zavarjuk őt.
-Komolyan? -Ilyet nem mondtam.
Feladatom van, és nincs időm tereferére.
Egy kicsit morcos.
Jobb, ha csendben maradunk.
Hallottam. Nem is vagyok morcos.
-Szóval? -Jól van.
-Eddig ennyi van meg. -Jól van.
-Ezt a levelet írtam a Télapónak. -Rendben.
El is kültem postán meg minden,
de azt hiszem, meg akarom változtatni a kívánságom.
De most mondtad, hogy már elküldted.
De arra gondoltam, hogy a Télapó úgyis meghallja, ha neki éneklek egy dalt.
Még ha nincs is ott a suliban, mert hát az lehetetlen.
De hall mindent.
Persze.
Megnézhetem, mit írtál?
Csak pár sor.
Nem egy klassz vers.
Még nem rímel. Majd újra kell írnom.
Most viccelsz? Majd együtt eldöntjük.
"Télapó! Ha megkapod ezt a levelet, segíts nekem, kérlek!
"Tudom, sok dolgod van most a manóiddal együtt"
Ez tetszik. Nagyszerű.
-Szuper! -De ez... Ez nem egy dal.
Miért nem?
Télapó!
Ha megkapod ezt a levelet, segíts nekem, kérlek!
Ezt hogy csinálta?
Karácsonyi varázslat.
Télapó!
Ha megkapod ezt a levelet, segíts nekem, kérlek!
Tudom, sok dolgod van most a manóiddal együtt
És nem tudom, hogyan
Teszed a dolgod, míg én alszom szenteste
Ez tökéletes! Tökéletes. Ez a harmadik...
Most együtt. Fogd csak!
Inkább tegyük ide!
-Te úgyis tudod, nem? -Igen.
Télapó!
Ha megkapod ezt a levelet, segíts nekem, kérlek!
Tudom, sok dolgod van most a manóiddal együtt
És nem tudom, hogyan
Teszed a dolgod, míg én alszom szenteste
-Szenteste -Karácsonyeste
Szent? Szenteste? Jó.
Megint, én majd próbálom követni.
Hogy haladsz?
Én is ezt akartam kérdezni.
Alvó angyalkám úgy döntött, hogy pihen egyet?
Összevissza rohangált,
írta a dalt és közben próbált rávenni, hogy engedjem a fát díszíteni,
de nem találtuk meg a dobozt a díszekkel.
Tudom, hogy becsomagoltam őket, így megvannak valahol.
Én csak...
Hacsak nem vesztek el költözés közben.
Kipakoltatok már minden dobozt?
Kivéve a spájzban lévő könyves dobozokat.
Talán ott lesznek.
Lássuk!
Lámpa.
Igen. Itt vannak.
Jó. Majd én kiveszem.
Végre.
Köszi!
-Megvan? -Igen.
Nagyon fog neki örülni.
Ezeket visszateszem.
Ezt Sarah nénitől kaptam, abban az évben, amikor Emily született.
Összetörtek.
Nem mindegyik.
Nézd! Ez még menthető.
Van itt még pár.
Sajnálom! Butaság. Ezek csak...
Ezek csak díszek.
-Hé! -Sajnálom.
Nem. Figyelj! Hé!
Nem kell sajnálnod.
Ezek a múltad részei, nem?
De.
Tudod, mit?
Csinálj új emlékeket!
Alakíts magadnak egy új jövőt!
Ez a baj. Nem tudom, hogy visz a jövőm.
Azt hittem, tudom, de...
Látod, hova jutottam.
Vissza azokhoz, akik szeretnek.
Kristin, ne légy olyan szigorú magadhoz!
Te megteszel minden tőled telhetőt.
És ha az nem elég?
Akkor várj, hogy megváltozzanak a körülmények,
te pedig tarts ki.
Rendben?
Jó ember vagy.
Ugye tudod, Danny?
Talán.
De veled könnyű annak lenni.
Igen.
Késő van. Vagyis már...
Igen. Úgy értem... Holnap iskola van, szóval...
Igen, pihennünk kell.
Különben
ez a téli bemutató teljes katasztrófa lesz.
-Hát persze. -Szóval...
-Jól vagy? -Igen.
-Oké. -Bocsi. Jól vagyok.
Nem, semmi baj.
-Holnap találkozunk! -Köszi!
-Jól van. -Rendben.
-Jó éjt! -Jó éjt!
Anyukád csúcs!
Tényleg?
Alig várom, hogy lássam, mit csinál nekem.
Neked és nekem.
-Igen? -Én bűvészkedem.
Milyen jelmezt tervez nekem?
Lehetne a hagyományos frakk.
Vagy bűvészkedhetnél varázslatos manóként is.
Mrs. Parson, tetszenek az ötletei.
Rendben. Köszi!
Jól van. Hölgyeim, mivel ti csoportban adtok elő,
arra gondoltam, egyforma ruhában kellene lennetek.
-Igen. -Nem.
Hogy? Én... Tényleg?
Azt hittem, már eldöntöttük.
Anyukám úgy döntött, hogy boltban veszi meg nekem a jelmezt.
Olyat akar, ami egyszerű, de ízléses, mégis kitűnök benne.
Rendben. Egyértelmű, hogy ezt akarja.
Hát ezért dolgozom keményen,
hogy mindenkinek a jelmeze kitűnjön.
Van egy nagyon klassz ötletem neked.
Ha meggondolod magad, csak szólj!
Rendben. Köszönöm!
Jól van. Emily! Hol van Danny?
Azt hittem, a dalotokat kellene gyakorolni.
A lámpákat ellenőrzi az előadóteremben.
Megkért, hogy a ruhapróba után menjek oda.
Jó, akkor most már mehetsz.
Bár reméltem, hogy hallhatom majd a dalt.
Anya! Csak az előadás napján. Meglepetés.
Hát ha meglepetés, akkor jó.
Szia!
Jól van. Nézzük ezt a hercegnőt!
-Tetszik? -Imádom.
Köszönöm! A derekadnál egy picit be kell vennünk belőle.
Egy kicsit magasabbra.
Így tökéletes.
MÉDIAKÖZPONT
Emily!
Eldöntötted már, mit fogsz énekelni?
Igen, már el.
Ne mondd meg!
Hadd találjam ki!
Winter Wonderland.
Frosty the Snowman?
Csendes éj?
Ezer év alatt sem fogja kitalálni, mert én magam írtam.
Vagyis én meg Mr. Collier.
Egy eredeti dal.
Lenyűgöző. Miről szól?
Amolyan levél a Télapónak.
A karácsonyi kívánságom.
Értem.
Érdekesen hangzik.
Igen, de megváltoztattam.
Nem csak magamnak kívánom. Hanem anyukámnak is.
Ez aztán önzetlen dolog.
A Télapó biztosan fog tudni segíteni neked.
Én is erre gondoltam.
Maga is eljön meghallgatni a dalt?
A bemutató után bizony nekem dolgom van.
Nagy terveim vannak szentestére.
De ezt semmi pénzért nem hagynám ki.
Nagyszerű!
Akkor találkozunk...
Thomas?
-Bocsánat! -Ne haragudj!
-Sajnálom! -Szia!
-Szia! Te... -Jól vagy?
-Igen. Szia! -Megütöttem az arcod?
-Nem. Semmi gond. Jól vagyok. -Nem?
Mit csinálsz épp? Utolsó pillanatban...
Vásárolok. Igen.
Sarah néni vigyázz egy kicsit Emilyre.
Nagyon kedves tőle.
Hogy haladnak a jelmezek meg a többi?
Jól.
Úgy értem... Néhány anyuka kivágja a mintát, én...
-Úgy értem, minden rendben. -Jól van.
És ti?
Igaziból Emily megesketett, hogy hallgatok.
Az előadásáról senkinek nem mondhatok semmit,
szóval nagyszerű volt.
Igen, de te...
Te meg vagy elégedve azzal, ahogy halad vagy...
Hát, lássuk csak...
Szóval nem fogsz segíteni nekem?
Nem mondhatok semmit. Megmondtam.
Nagyszerű.
Meg akartam kérdezni, hogyan lettél tanár,
mert olyan jól bánsz a gyerekekkel.
-Ösztönzően hat rám. -Köszönöm! Kedves vagy.
A karrierem kicsit kanyargós volt,
és lényegében így lettem tanár.
Vagyis nem rögtön fősuli után kezdted?
-Nem! Nem, nem. Egyáltalán nem. -Hogy?
Tulajdonképpen réges-régen
Danny Collier arról álmodott, hogy amerikai rocksztár lesz belőle.
Várj, hogy mondod?
Úgy nézel, mintha ez új lenne.
-Ne légy... Hé! -Ne.
Egy igazi zenekar tagja voltam, és jó csapat voltunk.
Igen. Tényleg. Mi...
Országszerte többször előzenekarként játszottunk.
Jártuk a klubokat, fősulikat meg minden.
Ez... Ez nem semmi.
Nem is tudtam, hogy létezik ilyen oldalad is.
Mi történt?
A hosszú éjszakák, az utazások...
Nyomot hagytak rajtam, és már nem akartam továbbcsinálni, ezért...
Igen, de mi lett az álommal?
Az álom, egy este felfedeztem,
amikor rájöttem, hogy izgalmasabb a zenét tanítani, mint előadni.
Ez az igazság.
Ez lett az álmom.
Igen. Ezt megértem.
Tényleg?
Igen, átérzem,
mert én is régóta arról álmodtam,
hogy ruhatervező leszek, saját ruhákkal és üzlettel.
Milyen érzés pótolni az elveszett időt?
Ez...
Jobb, mint amit...
Amit álmodni mertem.
-Jó. -Nem akarok hazudni.
Vannak pillanatok, amikor azt kívánom,
legyen lehetőségem valami divatosat tervezni.
Az életben nyilván az egyensúly a fontos.
Esik a hó.
Igen.
Olyan rég volt, hogy elfelejtetted?
Az érzést felejtettem el.
És tudod, most Emily...
Emily is megtapasztalhatja ezt a borzongást.
Sok embernek elege van a hóból.
De nekem nincs.
Egyetértek.
Imádlak, Silver Falls!
-Jól van, jól van. -Én...
Semmi baj. Csak örül, hogy hazaért.
Menjünk, mielőtt elcsúszol és meghalsz.
Rendben.
ÖRÖM - REMÉNY HIT
Ez az! Adj egy ötöst! Megérdemled.
Jól van. Beszélni szeretnék veled valamiről.
Megígértem, hogy hallgatok, mint a sír.
Én meg is tartottam a szavam, de te nem tartottad.
Nem osztottad meg velem az egész dalt.
Pár versszakon még dolgozom.
Rendben.
Elhiszem, amit mondasz.
De tudod, Emily,
én akkor vagyok magabiztos, ha te is az vagy. Ez tudod, mit jelent?
Igaza van. Nem módosítgathatom a szöveget.
-És ha megfulladok? -Nem fogsz. Ígérem.
Azt nem tudhatja. Csak egy gyerek vagyok. Bármi lehetséges.
Imádnivaló vagy.
Rendben. Van egy ötletem.
Tanítsuk meg a többi gyereknek a refrént.
Csak a refrént, nem a dalt.
A te dalod a tiéd.
Jó? A te pillanatod. A te kívánságod. Csak a refrént.
Majd ők lesznek a háttérénekeseid.
A színpadon ők ott lesznek mögötted,
így még magabiztosabb leszel.
Rendben. Próbáljuk meg!
Te és én.
Az az! Jó?
Jól van. Te fogsz... Kezdd el, jó?
Én pedig kórusként belépek, jó?
Kipróbáljuk, hogy megy. Egy, kettő, három...
Szia, anya! Hahó!
-Szia! -Szia!
Nagyon köszönöm, hogy hazahoztad!
Tudod, hogy nem gond.
Anya, azok...
Nem, ezek a díszek az én gyermekkoromból származnak.
Sarah néni eltette őket nekünk. Hihetetlen.
Mi lett a mieinkkel?
Sok eltört a költözés során.
De azért egy csomót sikerült megmentenem.
Meg vettem még tartalékot, hogy fel tudjuk díszíteni a fát.
Szép. Igaz, Emily?
Maradjon segíteni feltenni őket a fára!
Kérem!
Ez nagy kérés, Emily.
Most nézd meg ezt az óriást a nappalitokban!
Napokba telne feldíszíteni.
Nem is tudom.
De ha nem marad, akkor senki nem segít feltenni a csillagot.
Jól van. Tudod, mit?
Maradok, de egy feltétellel.
Nincs többé könyörgő tekintet.
Ne csináld! Elég!
Ne. Ne csináld! Ne... Ez fáj... Látod?
Most meg... Most te csinálod?
Nagyszerű! Igen.
Anyja lánya. Nagyszerű!
Rendben.
-Jól van. Benne vagyok. -Kezdjük!
Mit csináljak először?
Szerintem a girlandtól minden szebb lesz.
-Lametta? -Vagy ez girland?
-A zakómon lametta van. -Ez lametta.
Lametta a fán.
Bocsi! Ez szörnyű.
Tessék neked is egy kicsi!
Komolyan? Tudod, mit?
Rajtad is jól áll.
-Hogy? -Mint egy 80-as évekbeli zenész.
-Ne már! -Anya, haladjatok már!
Még a csillagot is fel kell tenni a csúcsra.
Van egy nagyszerű ötletem.
Legyen tiéd a megtiszteltetés.
De túl kicsi vagyok.
Tényleg? Van megoldás!
-Óvatosan. -Légy óvatos!
Eléred?
Ez az!
Jól van.
Csodásan néz ki.
-Kapcsold fel az égőket! -Jó.
-Kapcsold fel! -Jó. Intézem máris.
-Na, ehhez mit szólsz? -Csodálatos, igaz?
Szerintem gyönyörű.
Szerintem is.
-Jó munkát végeztünk. -Tudod,
későre jár, és talán jobb lenne...
Nem akarsz lefeküdni?
-Nem. -Jól van.
Ez nem igazán kérdés volt,
de jól van, kapsz még 10 percet.
Fáradt vagyok. Mehetek lefeküdni?
Ki az?
-A csengő. -Hát, tudjátok,
-Sarah néni mondta, hogy... -Jó.
-...csinál sütit. -Még pár
-dísz. -Biztos ő az.
Boldog karácsonyt!
Hayley!
-Hayley! -Szia!
Egek! Micsoda meglepetés!
Szia! Mit keresel itt?
-Gyere be! Gyere be! -Jó.
...és az kicsi!
-Nézd ki... -Hayley!
Szia, kicsim!
Hiányoztál.
-Sajnálom. Nem akarok zavarni. -Helló! Nem, nem.
-Hayley Tillman. -Üdv!
-Szia! -Kristin volt munkatársa.
Danny Collier. Örülök, hogy megismerhettelek.
Mit keresel itt?
Nem hiszem, hogy csak épp erre jártál.
Nem.
Úgy döntöttem, eljövök ide, mert izgalmas híreim vannak.
Még a pénzt is összekapartam egy repülőjegyre,
hogy személyesen mondhassam neked el.
Amikor bezárt a butik, eltettem pár fényképes portfóliót,
amit a múlt héten megmutattam
az összes Kristin Parson-ruhámmal együtt
az áruház vezetőinek.
De... De miért?
Mert ruhatervező vagy, és kell egy hely, ahol tervezhetsz.
És, Kristin, ők meg is adják a helyet.
Nem értem.
Butler a ruháidat az üzleteikben szeretné látni.
Saját kollekciót kínálnak neked.
Ez...
Úgy értem... Ez hihetetlen.
Hát jobb lesz, ha elhiszed, mert igaz.
Mindig erről álmodtál, nem?
Nagyszerű! Gratulálok!
Kifizetik a költözést vissza Los Angelesbe.
-Los Angelesbe? -Igen.
Visszaköltözhettek. Nem nagyszerű?
Tudjátok, teljesen... El is felejtettem.
Nekem most... Most haza kell mennem.
-Hölgyeim! Sajnálom. Én... Nem. -Kérlek, maradj!
-Magatokra hagylak. -Ne!
Gratulálok azért.
Legyél büszke magadra!
A lényeg az egyensúly, igaz?
-Örültem a találkozásnak. -Aha.
-Minden jót! Holnap találkozunk. -Neked is.
Jó? Korán reggel. Jó éjt!
Igen.
Na?
Örültök?
De mi most már itt lakunk.
Igaz, anya?
Igen, Hayley. Ezt pedig...
Ezt csak... Ezt csak nehéz hirtelen felfogni.
Mit kell ezen gondolkodni?
Nektek csak igent kell mondanotok.
-De mi... Épp kezdünk itt megszokni... És... -Mi van akkor?
Majd megint megszoktok ott.
Mi a gond?
Lehet, hogy csak túl sok ez neki.
Em, várj!
Nem a Los Angeles-i Emily Parsont látják szemeim?
De. Pontosan. Ez a gond.
Lemaradtam valamiről?
Maga azt mondta, megváltoztathatom a karácsonyi kívánságom,
de úgy tűnik, az elsőt váltja valóra.
De azt én már nem akarom.
Én váltom valóra?
Semmi baj, Thomas.
Azt hiszem, rájöttem, ki maga.
Tényleg?
Pont úgy néz ki, mint ő,
és maga volt az egyetlen barátom magányomban.
Jól van, na.
Ha tényleg én vagyok a Télapó, akkor miért dolgozok itt pedellusként?
Arra még nem jöttem rá.
De most inkább a karácsonyi kívánságom miatt aggódom.
Hogyhogy?
Amikor ideköltöztünk,
írtam a Télapónak, és kértem, segítsen nekem visszajutni Los Angelesbe.
De aztán új kívánságot kezdtem írni.
A dalodban.
Baj...
Baj, ha nem voltam teljesen őszinte?
Mire gondolsz?
Azt szeretném, ha anya beleszeretne Mr. Collierbe,
mert akkor boldog lenne.
És így is gondolom.
De én sem akarok már visszaköltözni.
Egyre jobban tetszik itt nekem.
Szólót éneklek a téli bemutatón.
Mr. Collier a világ legjobb énektanára,
és én minden este anyával vacsorázhatok.
Azt hiszem, tudom is, hogy mi bajod.
Az első levelet postán elküldted, ugye?
-Igen. -De a dalodat még nem adtad elő.
Amíg elő nem adod, addig nem is kívántál még igaziból.
Vagyis amikor eléneklem...
Nem ígérek semmit, Emily.
A kívánságok fontosak, és alaposan át kell őket gondolni.
De a szíved mélyén egy nagyon fontos döntést kell meghoznod.
Mit is akarsz valójában?
Úgy érzem, ha elénekled a dalod,
minden úgy fog történni, ahogy te akarod.
Köszönöm, Thom...
Kristin! Szia!
Mindenki jól néz ki.
Nem mindenki.
Szia, Melissa!
Weber igazgatónő!
Köszönöm az áldozatos munkát,
amit az elmúlt hetekben végzett, Mrs. Parson!
Igen.
Mrs. Atkinson aggódik, hogy
az ő lánya, Abigail ruhájánál tévedés történt.
Nem tévedés. Nem csinált neki jelmezt.
Igaza van. Nem csináltam, mert Abigail mondta, hogy nem kér,
mert az anyja a boltban vesz neki jelmezt.
Ő csak egy gyerek. Te meg felnőtt vagy.
És most a többi lány között észre sem veszik majd a lányom
a te jelmezeid miatt.
Ezt én soha nem engedném meg, Melissa.
Szívtelennek kellene lenni ahhoz, hogy ezt hagyja valaki.
Ezért készítettem egy tartalék ruhát,
hátha Abigail meggondolja magát.
Hogy?
Tényleg?
Hát nem szép? A karácsony szelleme él és virul itt Silver Fallsban.
Nézd, anya, még szebb is, mint amit az üzletben vettünk.
Köszönöm, édesem!
És mit mondasz Mrs. Parsonnak, kicsim, a kemény munkájáért?
Köszönöm, Mrs. Parson!
Szívesen, édesem.
Kristin, igazán nem kellett volna...
Nagyszerű munkát végeztél.
Köszönöm, Melissa!
Figyelembe véve, hogy csak műselyemmel dolgozhattál.
Ezt dícséretnek veszem.
Esetleg meggyőzhetné Mrs. Parsont,
hogy legyen a szülői munkaközösség állandó tagja.
Igen. Persze.
Majd beszélünk róla, és kitalálunk valamit.
Igen. Apránként.
Szia, Emily!
Kéz- és lábtörést!
-Szia, Emily! Sok szerencsét! -Köszi!
-Szia, Emily! Kéz- és lábtörést! -Köszi!
-Szia, Emily! -Szia, Abigail!
Az anyukád igazán klassz.
Tudom, de jó ezt hallani.
Hahó!
Szia, anya!
Abigail, beszélhetnék Emilyvel kettesben egy kicsit?
Még mindig dühös vagy rám?
Itt van Hayley?
Igen, jön megnézni téged.
Mert ma csak ez a fontos,
ez a bemutató és a te dalod.
És utána?
És utána leülünk és mindent megbeszélünk.
Jó? De megígérem...
Nélküled többé nem hozok nagy döntéseket.
Megígéred?
Megígérem.
Ezt együtt csináljuk végig, bármi is történjen.
Megegyeztünk?
És szeretlek.
Még az életemnél is jobban szeretlek.
Tudod, ugye?
Igen?
Jó.
Mert ha nem, meg kell csikizzelek, de nagyon.
Jól van, jól van!
Üdvözlök mindenkit!
Kérem, hogy mindenki foglaljon helyet.
A műsor hamarosan kezdődik.
Köszönöm!
Varázsold el őket!
Rendben.
-Szia! -Szia!
-Szia, édes! -Szia!
Biztos te vagy a hírhedt Hayley,
aki azért jött, hogy elrabolja az unokahúgaim.
Gyakorlatilag én csak a küldönc vagyok.
Nem, csak viccel. Sarah néni ilyen.
-Üdv! -Üdv!
-Gyere ide! -Jó.
Szóval, Hayley, mit szólsz a mi kis városunkhoz?
Hát, tetszik. Olyan...
Olyan, amilyennek Kristin leírta, és...
-Nos... -Mindjárt jövök.
Én csak... Megyek beszélek Dannyvel.
Jól van, kicsim.
-Ez a fickó volt nála tegnap este. -Tegnap este?
Nem!
Mesélj! Elő a farbával!
Jól van. Tudtam, hogy csípni foglak.
Csatlakozz a klubhoz!
Szia, Kristin! Mi... Mi a helyzet?
Sok szerencsét akartam kívánni.
Meg kéz- és lábtörést, vagy a kettőt együtt.
Köszönöm! Hálás vagyok...
Érted mindkettőt eltöröm. Hálás vagyok érte.
Nélküled nem lennénk itt.
Ezt tudnod kell.
Tudom, hogy nem tudtunk még beszélni róla.
-Én csak... -Várj!
Már kezdünk is.
Bocsi, Kristin! Mennem kell.
-Semmi gond. -A műsor mindjárt...
-Jó szórakozást. Oké. -Köszi!
Egyébként, jól nézel ki.
Üdvözlök mindenkit a Silver Falls Általános Iskolában!
Ez az iskola 25. éves téli bemutatója.
Köszönjük meg Melissa Atkinsonnak,
a szülői munkaközösség vezetőjének, aki az előadást szervezte.
Külön köszönet
a szülői közösség legújabb tagjának, Kristin Parsonnak,
aki olyan jelmezeket tervezett és készített, amilyet még nem láttunk
a Silver Falls Általános Iskola műsoraiban.
Kezdjük hát el a műsort!
Egy táncszámmal nyitunk,
amit Chloe James, Hannah Finley és Abigail Atkinson ad elő.
Hallom, Danny tegnap este is nálatok volt.
Is?
Akkor ez nem az első randi volt?
Úgysem fogja beismerni.
Hagyjátok abba! Nincs miről mesélni.
Majd mi megítéljük.
Bizony.
Azt hiszi, költözöm vissza, így nincs miről mesélni.
Kedvel téged.
Érted? Nagyon,
-nagyon kedvel téged. -Nagyon...
Elég! Elég!
Azt hiszi, visszaköltözöl Los Angelesbe, ezért megjátssza az undokat.
Igaza van.
Úgy tesz, mintha nem érdekelné, mert tudja, elmész.
Nincs benne egy undokság sem.
De amikor a fejemre tettem...
Értem.
Kristen is kedveli Dannyt.
Már az elejétől tudtam.
Most tartunk egy kis szünetet.
-Bárcsak elmagyarázhatnék mindent neki. -Jó.
-Menj, most van rá lehetőséged! -Most?
Most vagy soha.
Menj! Menj!
Szia!
Szia, Kristin! Mit keresel itt?
-Meg akarom magyarázni. -Ne!
Nem kell megmagyaráznod. Értem én.
Értem én, hogy nem való neked a kisvárosi élet. Igaz? Rendben.
És ott az a szuper lehetőség.
Nem, nem érted.
Nem?
Ez az otthonom.
Nem fogom elfogadni az állást.
Tényleg?
Igen. Emily itt végre boldog.
Nem téphetem újra ki a környezetéből.
Itt is kezdhetek vállalkozásba,
abban a házban, amiben felnőttem.
Soha nem gondoltam, hogy újra így fogok valaki iránt érezni.
Addig, amíg nem találkoztam...
-Velem? -Veled. Igen.
Igen. Veled.
Természetesen.
Sajnálom, hogy én...
Nem ismertelek, amikor gyerekek voltunk.
De most látlak.
Tudod,
azt hittem, elveszítelek,
mielőtt akár csak egyszer is elhívhattalak volna randizni.
Hát, itt van most a lehetőség!
Tényleg?
Igen.
Most pedig
-szeretnék gratulálni a szülőknek -Nagyszerű.
...a sikeres gluténmentes sütivásárhoz.
Az emberek minket néznek.
A Silver Falls Általános Iskola legújabb diákja
egy dalt fog énekelni, egy saját szerzeményt.
Emily Parson.
Ó, ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Télapó majd helyre tesz mindent
Ó, Télapó
Ó, ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Ó, Télapó
Télapó majd helyre tesz mindent
Télapó!
Ha megkapod ezt a levelet, segíts nekem, kérlek!
Tudom, sok dolgod van most a manóiddal együtt
És nem tudom, hogyan
Teszed a dolgod, míg én alszom szenteste
De csodás, ami történik
És tudom, hallod, amit én mondok
Mert mikor a karácsonyi fények kigyúlnak
Átjár az öröm, s nem tudom elrejteni
Azt mondják, irreális
De én hiszek benned, Mikulás
Váltsd hát valóra ezt a kívánságom gyorsan
Télapó, gyere, tégy csodát ma este
Télapó majd helyre tesz mindent
Ó, Télapó
Anya találkozott egy fiúval, aki szívét melengeti
Láttam egyszer-kétszer, ahogy egymásra néztek
Szemükben szerelem csillogott
Kapd hát fel őt, kérlek, és küldd le a kéményünkön
Idén nagyon, nagyon jó voltam
Vedd hát fel a piros ruhát, s varázsold őt hozzánk
Mert a karácsony öröme, már nem ugyanaz ennek a kishölgynek
Gyerünk, jó öreg Miki,
Azt mondják, irreális
De én hiszek benned, Mikulás
Váltsd hát valóra ezt a kívánságom gyorsan
Télapó, gyere, tégy csodát ma este
Ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Télapó majd helyre tesz mindent
Ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Ó, Télapó
Ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Télapó majd helyre tesz mindent
Ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Ó, kedves Télapó
Ha megkapod a levelem, ne várakoztass soká
Mert egész decemberben a napokat számláltam
Míg te felülsz a szánra
Ígérem, kint lesz a tej és a süti is
A fa már csillog-villog
És tudom, anyunak kell a szerelem
Indulj hát gyorsan az Északi-sarkról
Télapó, gyere, tégy csodát ma este
Este
Télapó majd helyre tesz mindent
Ha eljő Télapó karácsonykor minden jó
Télapó majd helyre tesz mindent
Ó, Télapó majd helyre tesz mindent...
Itt van az ajándékod!
-Nagyon izgatott. -Hát nem édes?
Boldog karácsonyt!