פתוח
יושכר למישהו אחר ! קיי-בוטיק
סגור
העסק נסגר
כסף קטן, מיס ?
אני... אני מצטערת כל כך. אין עליי מזומן.
אתה יודע מה ?
את החמישייה הזאת קיבלתי בעסקה הראשונה שלי אי פעם.
היא היתה... פעם היתה לה משמעות מבחינתי.
אולי היא תביא לך יותר מזל מכפי שהביאה לי.
תבורכי.
חג מולד שמח, אדוני.
חג מולד שמח, מיס.
אהבתי את מה שעשית עם המקום.
היילי, את החברה הטובה שלי.
למה לא סיפרת לי שנהפכתי לאגרנית ?
את מעצבת,
משמע שאת מעוצבת לשמור דברים.
כמו שמלת הקוטור שעיצבת משמלת השושבינה המזעזעת ההיא.
בסדר, לא. את אמורה לעזור לי לארוז,
לא לפרוק.
בסדר.
אבל לא אתנהג כאילו התכנית הזאת משמחת אותי.
אני לא רוצה שתעזבי.
גם אני לא רוצה לעזוב, אבל אין לנו בררה.
ה... הסטארט אפ שלי נכשל מהר יותר מכפי שחשבתי.
אוף, זה פשוט היה גדול עליי.
כשדודה שרה הציעה, איך הייתי אמורה לסרב ?
הבית של אבא שלי סתם יושב שם. כלומר, אלה מגורים חינם.
כן. באוהיו,
שנמצאת מיליון קילומטר מפה.
פשוט חבל שלא הצלחנו.
טוב, זה היה אומר שלא הייתי אוכלת או ישנה
או רואה את הבת שלי בשנה הקרובה.
ואת יודעת מה ? אני פשוט... אני מרגישה שאולי זה לטובה.
זה מה שאנשים אומרים כשהם מנסים לשכנע את עצמם
במשהו שהם לא מאמינים בו.
תראי אותך. נחתת על הרגליים.
כלומר, את מעצבת שמלות חתונה מדהימה לכלבו בטלר'ס.
כן, רק משום שלימדת אותי כל מה שאני יודעת.
אני באמת חושבת שזה אולי לטובה.
לא קל לנו מאז שאבא של אמילי נפטר.
נכון. אבל זה היה מזמן.
- את היחידה שהיא אי פעם הכירה. - בדיוק.
אז אולי יועיל לה להיות בחברת המשפחה.
לבלות בעיר הולדתי, שם...
- כלומר, הקהילה שם קרובה מאוד. - כן ?
אם נהדר שם כל כך, למה עזבת ?
כדי ללכת בעקבות החלומות שלי.
שכעת עוברים שפצור קל.
היי.
היי, מותק. מה יש לך שם ?
דברים לפח המחזור.
מה...
למה את זורקת את התווים שלך מהמקהלה ?
כולן פה ויתרו על החלומות שלהן.
לא, לא, לא. אף אחת לא מוותרת על החלומות שלה. טוב ?
ואנשים... אנשים שרים בסילבר פולס, אוהיו.
אולי אפילו יותר מפה.
נכון, היילי ?
היילי, נכון ?
אימא שלך צודקת.
רק משום שאת עוברת מפה,
זה לא אומר שלא תרכשי חברים חדשים
ותמשיכי לעשות דברים שאת אוהבת.
באמת ?
אני לא יודעת. שאלתי.
אני צוחקת.
לפני שתדעי מה קורה כבר תתאהבי במקום.
היא צודקת.
תני לי אותם.
תראו אותך.
היית תינוקת קטנה. את זוכרת את זה ?
- כן, סביר להניח שלא. - לא.
חמודה כל כך.
היי, מלאכית. מה את עושה ?
מוודאת שיש לי כל כתובות הדוא"ל של החברים שלי
כדי שנשמור על קשר כשאגיע לאוהיו.
ככה, יהיה כמעט כאילו לא עזבתי, נכון ?
את זוכרת שכמעט חג המולד ?
חשבת מה את רוצה שסנטה יביא לך השנה ?
מה ?
את עדיין מאמינה שסנטה ממלא משאלות לחג המולד, נכון ?
אבל לא המשאלה הזאת.
תקשיבי, אני יודעת שאת לא רוצה לעזוב את אל.איי.
גם אני לא.
אבל עדיין יש לנו זו את זו.
ונגור מעבר לפינה מדודה שרה
שאת תאהבי כי היא קורעת מצחוק.
ולראשונה אי פעם,
תחווי חג מולד לבן. כן ?
אני משתדלת יותר מדי, נכון ?
קצת.
קצת ? באמת רק קצת ?
אולי טיפה מזה ? וטיפה מזה ?
וטיפה מזה ?
מה אתך, אימא ? את עדיין מאמינה ?
אני חושבת שכן.
אני רוצה להאמין.
את אף פעם לא מבוגרת מכדי להאמין במשאלות של חג המולד.
באמת ?
אפילו בגילך ?
היי.
תודה רבה.
אני חושבת שאני צריכה להאמין עכשיו יותר מתמיד.
אני אוהבת אותך, אימא.
אני אוהבת אותך יותר.
הרבה יותר.
בסדר.
עכשיו לכי לישון.
"סנטה היקר, אני יודעת שהמכתב הזה נכתב באיחור כשחג המולד קרוב כל כך
"אבל לא הייתי בטוחה שאפילו אתה תוכל להגשים השנה את המשאלה שלי
"כי זאת לא מתנה שאפשר לעטוף בסרט
"זה משהו משמעותי יותר שתדע אי פעם
"השנה, סנטה, אני פשוט רוצה שתמצא דרך
"שבזכותה אימא תחזיר אותנו לאל.איי"
אף פעם לא מבוגרים מכדי להאמין במשאלות חג מולד, נכון ?
אם כך,
בבקשה תעניק לאמילי את חג המולד הטוב והנפלא ביותר אי פעם.
"אני לא רוצה מתנות, אני רק רוצה ללכת הביתה
"אימא אומרת שאהיה ממש מאושרת שם, אבל אני בודדה כל כך
"באהבה, אמילי"
מה שלומך, אם ?
כבר הגענו ?
כן, בעוד יומיים בערך.
בחייך. את יודעת מה ? בואי נשיר שיר לחג המולד.
באמת ?
תתחילי.
"12 ימי חג המולד". לכי על זה.
סילבר פולס דיינר
סילבר פולס דיינר. מדברת שרה. תוכלי להמתין, בבקשה ?
- לא. - לא ?
כמה עולות שתי מנות הודו מיוחדות עם תוספת מלית ?
אחיינית קטנה, האמנתי לך.
חכי רגע, אפטר מהליצן הזה, בסדר ?
כן, אדוני, קרם קוקוס, לימון מרנג, ופאי תפוחים ע"ש בטי.
כן, בטי. לא, שמי שרה, לא בטי. חג שמח.
את קרובה ? איפה את ?
כן. נותרה לנו כשעה.
באמת ? טוב. את יודעת מה ?
אסגור מוקדם. אבוא לפגוש אתכן.
לא, זה בסדר.
אני... אני מותשת ואמילי כבר ישנה.
אז אנחנו פשוט... נלך אל הבית ונתמקם.
בסדר, לא, זה טוב. זאת תכנית טובה.
נתראה מחר. אני אוהבת אותך.
ואני אותך.
האחיינית שלך מתכוונת לבקר בחג המולד ?
אפילו טוב מזה, היא עוברת אל הבית הישן.
באמת ?
קריסטין היא...
היא עוברת אל הבית הישן.
היא חוזרת העירה. זה...
רק רגע.
לא היית דלוק עליה בטירוף בתיכון ?
שרה, תשמעי, האמת היא
שכל בחור בסילבר פולס, מחטיבת הביניים ועד לשמיניסטים,
היה מאוהב בטירוף באחיינית שלך. זאת האמת. לא רק אני.
מה את רוצה ש... מה את עושה ?
תראי, אנחנו... בקושי הכרנו,
ובל נשכח שהסתובבנו במעגלים שונים.
ברור שהיא היתה אחת הבנות הפופולריות יותר ואני הייתי...
חנון של התזמורת ?
את יודעת מה ?
חוץ מזה שהייתי חנון של התזמורת,
עמדתי בראש התזמורת הצועדת של סילבר פולס.
ובל נשכח שהובלתי את המקהלה.
ודרך אגב, אני גאה בזה מאוד, אבל כתבתי את המנון בית הספר.
בדיוק.
חנון של התזמורת.
אם.
אם, תתעוררי. תראי, הגענו.
זה יפה כל כך. נכון שיפה ?
אני שמחה כל כך שסוף סוף הגענו.
יש המון אורות, נכון ?
ברוך שובכן הביתה !
בואי. סוף סוף הגענו.
ילדה טובה.
תראי את זה.
"ברוך שובכן הביתה."
זה חמוד כל כך.
הגענו.
תראי את זה.
דודה שרה כבר דאגה לנו.
כאן.
אם, זה היה החדר שלי.
ועכשיו הוא שלך. נכון שזה מגניב ?
טוב. הוא צריך טיפה... עדכון.
אבל נוכל לעצב מחדש. נעשה אותו שלך.
בסדר. את פשוט עצבנית כי את עייפה.
אל תהיי ככה, אם. לפחות תני לזה הזדמנות, טוב ?
את יודעת,
אהבתי לשכב במיטה הזאת בלילה.
והייתי בוהה בתקרה וחושבת על
כל הדברים שחיכיתי לעשות ביום למחרת.
אני זוכרת שפעם אחת היתה סופת שלגים
וכל מה שיכולתי לחשוב עליו היה כמה רציתי לבנות
איש ואשת שלג בבוקר.
ועשיתי את זה, הלבשתי אותם בבגדים של חתן וכלה.
אני מניחה שאפילו אז עיצבתי בגדים, נכון ?
אם ?
בואי, אם ! את לא רוצה לאחר ליום הראשון של הלימודים !
בואי.
קדימה. צ'יק-צ'אק.
מתוקה, נכון שזה נהדר ? כאן הולכים ברגל לבית ספר.
באל.איי היינו במכונית, יושבות בפקקים.
כאן יוצא לנו ללכת בקור המקפיא.
אז בכל טוב יש רע, זה הקטע שלך ?
אהבתי את בית הספר הקודם שלי.
אני יודעת, מתוקה, אבל תני למקום הזה הזדמנות.
ואם לא אוהב אותו ?
פשוט תשמרי על ראש פתוח, טוב ?
כלומר, אולי בסוף זה יהיה טוב יותר מכפי ששתינו נוכל לקוות.
את יכולה לעשות את זה בשביל אימא ?
בסדר, אני מניחה שכן.
את מניחה שכן ? טוב, קניתי.
מה יש לך שם ?
כתבתי מכתב לסנטה.
באמת ? כל הכבוד.
נכנסתי לאינטרנט וגיליתי שעדיף לשלוח אותו בדואר
כי לסנטה יש כתובת אימייל פרטית.
את יודעת מה ? סביר להניח שיש לו.
אבל הוא בטח שומר את האימייל הזה ל... לא יודעת.
דברים חשובים על מזג אוויר וציוד לאיילים.
רוצה שאקח את זה לדואר ?
זה בסדר. הדבקתי את הבול בעצמי.
סנטה הקוטב הצפוני
אני רוצה לוודא שהוא יקבל אותו בזמן.
כדאי שנלך. אנחנו נאחר.
ביה"ס היסודי של סילבר פולס
אני רוצה שתכייפי כל כך ביום הראשון שלך.
היי. זאת אמילי פרסון.
התלמידה החדשה שלנו. אמילי, שלום.
חיכינו לך. כל הדרך מלוס אנג'לס, קליפורניה.
זה כאילו את סלבריטי או משהו.
ממש.
נדיר שמגיעים אלינו תלמידים ממקומות זוהרים כל כך.
אל.איי זוהרת פחות מכפי שאת חושבת.
כלומר, היא... היא זוהרת יותר. נכון, אם ?
אם כך, אולי כדאי שאקח אותך לכיתתך החדשה
ותוכלי לספר להם על זה ?
- רוצה שאבוא אתך ? - לא, אני בסדר.
את בטוחה ?
בסדר. הנה המלאכית היפה שלי.
נתראה בסוף היום, בסדר ?
תהיי עם גברת מלצר. לדעתי תסתדרו נהדר.
ביי.
בבקשה תגידי לי שגברת מלצר היא מורה שכל הילדים אוהבים.
למעשה, היא אחת המורות הכי פופולריות.
יופי. יופי.
אני לא רוצה להיות אימא חונקת.
אני מצטער. פשוט...
זה מעבר גדול מבחינת אמילי. מבחינת שתינו.
גברת פרסון, ארגנתי טפסים שתמלאי כשתגיעי הביתה.
ואם את רוצה, פגישת ועד הורים-מורים תתחיל בעוד כמה דקות.
ועד הורים-מורים. נהדר.
זה בהחלט משהו שלא יכולתי לעשות באל.איי.
תודה.
- אני מצטערת כל כך. - חכי.
קריסטין ?
קריסטין רנדל ?
עכשיו קוראים לי קריסטין פרסון.
מליסה מקין ?
מליסה מקין-אטקינסון.
נשואה.
12 שנים נפלאות, שלושה ילדים.
בית ענק עם ארבעה חדרי שינה, שלושה וחצי חדרי אמבטיה, שתי קומות.
המון מספרים.
מזל טוב.
בעלי רופא שיניים.
מתנה ליום הנישואים העשירי.
את רוצה שאנחש כמה קראט או...
ברור שהוא אוהב אותך מאוד.
אבל מה אתך ?
אני לא רואה טבעת.
לא, את... את לא.
כל הכבוד לך.
כלומר, אין טעם להתפשר.
לא נעים לי להיות גסת רוח,
אבל אני בדרך למפגש של ועד ההורים-מורים, אז...
את מביטה בראש ועד ההורים-מורים, אז אלווה אותך לשם.
אני מניחה שהיום יום המזל שלך.
עדיין מוקדם.
אני גם עומדת בראש מופע פתית השלג של בית הספר.
כמובן.
לא נעים לי להשוויץ,
אבל אני האימא שפונים אליה בכל נושא בסילבר פולס.
טוב. אצטרך לזכור את זה.
אבל מה אתך והחלומות שלך על העיר הגדולה ?
אם אני זוכרת נכון, ממש רצית לעזוב את סילבר פולס.
זאת די הגזמה.
לא ממש.
אבל מה קרה ?
לפעמים חלומות משתנים.
אנשים לא.
בסדר, כולם. זאת אמילי פרסון.
היא בדיוק עברה הנה מלוס אנג'לס. בואו נגרום לה להרגיש רצויה, בסדר ?
היי, אמילי.
אמילי, אולי תשבי ליד אביגיל ?
תחלקו היום בספר החשבון שלה.
מאיפה השמלה שלך ?
אימא שלי תפרה אותה. היא מעצבת.
אימא שלך תופרת את הבגדים שלך ?
זה לא טיפה מביך ?
בסדר, כולם. שברים.
ובזאת נתחיל את הפגישה החודשית שלנו.
ראשית, אבקש מכולם לקבל אל פניה
של האם היחידנית החדשה שלנו בביה"ס היסודי של סילבר פולס, קריסטין פרסון.
חלקכם אולי זוכרים אותה כקריסטין רנדל,
שנבחרה בשמינית כבעלת הסיכוי הטוב ביותר להצליח.
היי לכולם.
למעשה, לא נבחרתי כבעלת הסיכוי הטוב ביותר להצליח.
נכון. זאת הייתי אני.
אבל כן קיבלת באותו לילה תואר. מה הוא היה ?
לבושה הכי יפה.
נכון.
אז בסדר.
דבר ראשון בלו"ז, מופע פתית השלג של סילבר פולס.
בתחפושות מטפלות צוות אא"ה, אנג'לה, אפריל והולי.
והמורה שלנו למוזיקה, מר קולייר,
יעבוד עם הילדים בשיעור מוזיקה ואחרי הלימודים.
והשנה יש לנו מגוון רחב של כישרונות.
להטוטים, ריקודים, וכמובן, שירה.
עכשיו, משום שאני המארגנת הראשית,
אסמוך עליכן שהשנה תהיה השנה הכי מוצלחת
מבחינת מכירת כרטיסים ותרומות.
כן.
האם היחידנית החדשה שנו רוצה להתנדב.
לא, לא. אני... לא התכוונתי...
טוב, כלומר, אני שמחה לעזור. אבל אני... פשוט תהיתי
אם בתי, אמילי, תוכל להיבחן למופע.
כי היא אוהבת לשיר והיא רוקדת ו...
אני מצטערת. האודישנים הסתיימו.
בסדר.
אבל חשבתי שמשום שרק עברנו הנה, אולי תוכלי...
אני יודעת, אבל אם אחרוג מהכללים למען בתך,
אאלץ לחרוג מהכללים למען כל הילדים.
נכון ?
נפלא !
עכשיו נדבר על מכירת המאפים.
אני חושבת שהשנה צריך להציע מוצרים ללא גלוטן.
התנגדות ?
נפלא.
- סליחה ? - כן.
היי, אני מחפשת את המורה למוזיקה, מר קולייר.
- זה אני. - היי, אני... קריסטין רנדל.
קריסטין... קריסטין רנדל. היי.
זה אני.
מר קולייר ?
דני. לא, זה דני. זה אני.
דני, היי.
האם... האם המורים נקראים בשמם הפרטי בבית הספר ?
לא, לא. הם... נקראים בשמם הפרטי.
סליחה, ברור שאת לא זוכרת אותי.
אנחנו... למדנו ביחד בבית ספר.
תיכון סילבר פולס, מחזור 1998. את לא זוכרת ?
כן, לא.
למדנו ביחד אנגלית.
למעשה, בשמינית למדנו ביולוגיה ואת ואני ניתחנו ביחד צפרדע.
זוכרת ?
- הצפרדע. - כן.
כן.
כן, כמובן. כן, אני... אני... כלומר,
אני חושבת שמחקתי את הזיכרון הזה בשל סיבות מובנות.
- איש לא יאשים אותך. - כן.
- מה... מה שלומך ? - נהדר. לא, טוב. כן.
עדיין רווק, אבל... אני אוהב להיות רווק, את יודעת.
כן. גם אני.
תקשיב, אני... ממש לא נעים לי... לא נעים לי להטריח, אבל אפשר לבקש טובה ?
ממני ? כן, כמובן. דברי.
הבת שלי, אמילי ואני, בדיוק חזרנו העיר ו...
שמעתי על מופע פתית השלג לפני כשעה.
והיא אוהבת לשיר והיא כותבת שירה ו...
תקשיב, אני יודעת שהאודישנים נסגרו ואני לא...
היא אולי לא תתקבל למופע, אבל תוכל...
פשוט רציתי לתת לה הזדמנות.
אני יודע מה את מנסה לומר. ואת יודעת מה ? את צודקת.
כלומר, טכנית, האודישנים הסתיימו לפני כמה ימים.
אבל את יודעת מה ? אמילי לא היתה פה, אז איך יכלה לדעת, נכון ?
כן. זה בדיוק מה שאמרתי.
אבל אתה יודע מה ? מליסה מקין-אטקינס ? זה שמה עכשיו ?
כן, מליסה מקין-אטקינס. כן, היא מותק.
- את יודעת מה ? - היא אמרה שזה לא יהיה הוגן...
היא לא השתנתה מאז התיכון.
לא, אני חושבת שהיא גרועה יותר.
באמת ?
אולי. בכל מקרה, תשמעי.
ברור שאני המורה למוזיקה, אז תשמעי.
אני אחליט מי ייבחן למופע שלי.
אולי תעשי לי טובה ? תגידי לי מה הכישרון של הבת שלך.
היא אוהבת לשיר.
- באמת ? - כן.
ושוב, אני לא מבקשת שתיתן לה תפקיד. פשוט...
אם תוכל לתת לה להיבחן.
שכנעת אותי ב"אוהבת לשיר".
בסדר ? כמובן.
תודה.
כלומר, אני לא רוצה להעליב אף אחד.
תעליבי חופשי.
פשוט תביאי את אמילי אחרי... אחרי הלימודים והיא תיבחן.
תני לי הזדמנות לראות אותה ו... ולשמוע אותה ולראות מה יש לה.
- באמת, תודה... תודה רבה. - על לא דבר. בכיף.
תודה... בסדר.
דני, דני קולייר, מה ?
בכבודו ובעצמו.
חלף הרבה זמן. זה... תודה.
נהדר... נהדר לראות אותך.
- תודה רבה. - אין בעד מה.
הימים הראשונים הם הכי איומים, נכון ?
איך ידעת שזה היום הראשון שלי בבית הספר ?
הבעת הפנים שלך אומרת הכול.
עדיין לא התיידדת עם אף אחד, נכון ?
עדיין ? כוונתך שבחיים לא.
אנשים מזלזלים בעצמם במקום שממנו באת ?
הכול שאלה של גישה.
אם תהיי שלילית, לא תוכלי לצפות לתוצאה חיובית, נכון ?
תומס.
תומס דנינג.
נעים להכיר אותך, תומס.
נעים להכיר אותך, אמילי פרסון.
איך אתה יודע את השם שלי ?
אני יודע את שמותיהם של כל הילדים.
של כל ילד בבית הספר הזה, כמובן.
אני גם יותר שהיתה לך התחלה קשה עם אביגיל אטקינסון.
אתה מכיר אותה ?
כן.
אז קשה לך להשתלב, נכון ?
כן, אבל היום רק היום הראשון שלי. מכאן רק ישתפר, נכון ?
תראי מה בדיוק עשית.
לקחת משהו שלילי והפכת אותו לחיובי.
גם רכשת חבר ראשון. רואה מה קורה ?
אז מה תעשי עכשיו ?
תעמדי פה ותפריעי לי לעבוד
או שתצאי לגן המשחקים ותנסי שוב ?
נתראה כבר ?
נשמע טוב.
תודה.
הנה היא !
הילדה שאני הכי אוהבת. איך היה היום הראשון שלך ?
- אני מניחה שבסדר. - כן ?
- רכשת חברים חדשים ? - אחד זה בטוח.
- שזה טוב יותר מאפס, נכון ? - בהחלט.
כן ?
יש לי הפתעה בשבילך. תראי.
מופע פתית השלג ה-25 של בי"ס סילבר פולס
יום חמישי, 24 בדצמבר
הפעלתי קשרים וארגנתי לך אודישן למופע.
תוכלי להראות לכולם כמה את אוהבת לשיר.
אבל מה אם הם טובים יותר ממני ?
למי אכפת ? זאת לא תחרות.
מדובר בכך שתפגשי חברים חדשים ותעשי משהו שאת אוהבת.
את צודקת. אני רוצה לנסות.
את מרשימה אותי.
אם תהיי שלילית, לא תוכלי לצפות לתוצאה חיובית, נכון ?
זה נכון.
כדאי שתמהרי כי דני מחכה שתיבחני.
מי זה דני ?
מר קולייר, המורה למוזיקה.
האמת שבזמנו למדנו ביחד.
אילו רק הייתי יכולה לזכור מי הוא היה בזמנו.
- אז מה את רוצה לשיר ? - אני לא יודעת.
שמעתי על האודישן רק לפני שלוש דקות.
בסדר, אולי משהו על חג המולד ?
"קשטו את ההיכלים", את מכירה את השיר ?
- כן. - בסדר. על שלוש.
תמשיכי.
טוב מאוד !
זה נפלא.
אז מה אתה חושב ?
אני חושב, אמילי, שמבחינתי התקבלת.
תקשיבי, תוכלי לבוא מחר אחרי בית ספר לחזרה הראשונה ?
אני חושבת שנוכל לפנות את הלו"ז שלנו.
מושלם !
נתראה אז.
תודה.
רוצות מוזיקת רקע ?
אני צוחק. כל הכבוד, ילדונת.
תנחשי מי התקבלה למופע חג המולד ?
זה נס חג המולד. או אולי האחיינית-נכדה האהובה עליי ביותר ?
אני לא האחיינית-נכדה היחידה שלך ?
זה לא משנה. יכלו להיות לי אלף ועדיין היית האהובה עליי ביותר.
תראי... איך היה ביום הראשון ללימודים ?
זה היה היום הראשון שלה ללימודים, כולם. היא גאון.
את יודעת מה ? כדי לחגוג,
אני רוצה שתלכי למקרר הקינוחים ותיקחי כל מה שאת רוצה.
בסדר ?
כן, לכי על זה. מגיע לך.
הי.
הי, מותק. מה שלומך ?
- כל כך טוב לראות אותך. - גם אותך.
ואותה. בסדר, שבי, שבי.
- בסדר. - תודה.
את מראה מלבב.
אלוהים. אז...
בחורה מעיר קטנה חוזרת מהעיר הגדולה.
איך ההרגשה לחזור ?
כאילו לא עזבתי מעולם.
באמת, הבית נראה בדיוק כפי שנראה כשהייתי ילדה.
אפילו בבית הספר. היינו שם היום ו...
נתקלתי במליסה מקין.
מליסה מקין. אלוהים.
היא מרושעת כל כך.
די התחלנו ברגל שמאל,
ומאז יש לי בחילה אמתית.
את יודעת מה ? אני בטוחה שעמוק, עמוק בפנים יש לה לב רחב.
עמוק, עמוק, עמוק, עמוק בפנים.
ממש עמוק.
אז את מי עוד ראית ? מישהו ?
לא. אני...
את יודעת מה ? ראיתי...
זוכרת את דני קולייר ?
דני כאן בכל יום. את זוכרת...
הוא היה כל כך דלוק עלייך בתיכון.
- מה ? - כן.
- לא. - כן.
למה קשה לי כל כך לזכור אותו בתקופה ההיא ?
אולי כי היית אובססיבית כל כך בנוגע ללהקות בנים,
וניסית לברוח באופן נואש מהעיר הזאת.
בסדר, למה כולם אומרים את זה ? אהבתי לגדול פה.
פשוט התרגשתי לצאת ולחקור משהו מעבר לחצר האחורית שלי.
טוב, כעת משחזרת לחצר האחורית שלך, דורותי,
מה את רוצה לעשות ?
אני לא יודעת.
כלומר, לסגור את הבוטיק ואז לעבור הנה...
זה די מציף.
מתוקה. את בטח מבולבלת. אני מצטערת נורא.
טוב, אנחנו שמחים שאת כאן.
טוב, תמיד אוכל להיעזר פה במישהי אם אין לך...
את בטח לא תרצי.
טוב, לא מלצרתי מאז התיכון
אבל אני... אשמח שיהיה לי משהו לעשות.
- באמת ? - כן.
אלך על זה אם את רצינית.
אפשר לקבל עוגיות ועוגה ? קשה לי להחליט.
מותק, קחי גם וגם.
היא כמו הדודה שלה.
את יודעת מה ? אנצל את הנחת העובדים שלי.
בטח היה קסם בכובע המשי הישן שהם מצאו.
שכן כשהנחתי אותו על הראשי,
זו היתה סופת השלג המדהימה ביותר שהעיר אי פעם ראתה.
זה היה נפלא. זה היה ממש, ממש יפה, לואיס.
כשאתה חובש את הכובע, תאיץ את הקצב, בסדר ?
תגיד את השורה הבאה ממש, ממש מהר. זאת בדיחה, צריך מהר יותר.
אבל חוץ מזה, היה נפלא.
תודה, חבר.
אתה נהדר.
תראי, את הכי טובה.
אני רוצה שתהיי מעולה, הבנת ?
לא הוצאתי את כל הכסף הזה על שיעורי ריקוד
כדי שתיטמעי על הבמה.
אני יכולה לעשות את זה.
זאת כוכבת-העל הקטנה שלי.
עכשיו תצאי לשם ותהיי מעולה בשביל אימא !
בסדר, מי עכשיו ?
אנחנו מוכנות להתחיל, מר קולייר.
נפלא. ברגע שאתן מוכנות.
חמש, שש, שבע, שמונה !
טוב מאוד. מצוין.
מושלם.
מצטער שלא הגענו להופעה שלך היום, אמילי,
אבל את יודעת, אנחנו... פשוט נגמר הזמן.
- את יודעת ? - זה בסדר.
אתה יודע, חשבתי,
במקום סולו, אולי תוסיף אותי למופע קבוצתי ?
הבנתי.
אז כוחנו במספרנו, כן ?
מלחיץ אותך לעמוד לבד על הבמה ?
אולי קצת.
את יודעת, יש משהו מצחיק בפחד במה, אמילי.
זה נורמלי לחלוטין.
ולולא היית טובה כל כך, לא הייתי מעמיד אותך במצב הזה.
אתה בטוח שאתה לא אומר את זה מתוך נחמדות ?
זה נכון, מבוגרים עושים את זה לפעמים, נכון ?
אני אומר לך את האמת.
את כישרון אמתי.
תודה, מר קולייר.
בבקשה.
מה... על מה את עובדת במחברת שלך ?
- מה את כותבת ? - כלום. סתם שיעורים.
- בסדר. - אז...
למדת עם אימא שלי בבית ספר כשהיא היתה ילדה.
כן.
זה מטורף, נכון ?
איך היא היתה אז ?
אימא שלך, איך היא היתה...
היא... היתה תלמידה נהדרת.
כשפגשתי את אימא שלך, היא אהבה אמנות ואופנה.
- מה אתה חשבת עליה ? - אני ?
מה חשבתי על אימא שלך ?
את מקשה עליי כאן.
חשבתי שהיא היתה מדהימה.
למעשה, כשפגשתי אותה לראשונה, היא היתה חסרת פחד.
וידעתי שהיא תשיג כל דבר שהיא רוצה.
כן, ואת מזכירה מאוד את אימא שלך.
ספר לי עוד.
לא נראה לי.
בכל מקרה, נוכל לסיים, ולפגוש את אימא שלך בדיינר ?
הנה.
אני חייב לומר לך, ילדונת, אם אי פעם יימאס לך ממוזיקה,
את צריכה להיות פסיכולוגית, ואפנה אלייך לטיפול.
בסדר. ברוכים הבאים לסילבר פולס דיינר. תרצו להזמין ?
אני רוצה קציץ בשר.
בחירה טובה. ואת, גברתי ?
צ'יפס.
בסדר. ואת ?
אני רוצה פאי עוף. בלי אפונה.
בלי אפונה ?
בחייך, תני לאפונה הזדמנות.
היי. הנה המלאכית שלי.
אז איך היתה החזרה הראשונה שלך ?
מר קולייר חושב שאני טובה מספיק לסולו.
מה דעתך על זה ?
אני חושבת שאני צריכה להודות למר קולייר על שלקח אותך תחת חסותו.
אם, בואי לאכול ארוחת ערב עם בני הדודים שלך.
- היי, דני. - מה שלומך ?
אני ממש לא יודעת איך להודות לך.
בחייך. אין בעד מה.
כלומר, אני אוכל פה כמעט כל לילה, אז זה לא סיפור רציני.
אני לא מתכוונת רק על הטרמפ. אני מתכוונת על הכול.
באמת, די ציפיתי שהיא תחזור מבית הספר בדמעות
ותאשים אותי בזה שהרסתי את חייה, מה שהיה נכון.
את קשה מדי עם עצמך.
כלומר, נראה לי שאת אימא נהדרת.
- תודה. - אני רציני.
לא זכור לי שהורות היתה קשה כל כך לאימא ואבא שלי.
- אמן, אחותי. - שרה.
- לעבודה. - נכון. הפעמון הידוע לשמצה.
בכל מקרה, תודה רבה.
לא... זה לא... לא.
היי.
דני ידעני, נכון ?
מה אמרת ?
זה היה הכינוי שלך בתיכון, נכון ?
כי תמיד הרמת יד ראשון,
ותמיד ידעת את התשובה הנכונה.
כבר 15 שנה לא קראו לי ככה.
אתה יודע מה ? הצפרדע ההיא שניתחנו,
אתה עשית את כל העבודה כי זה עשה לי בחילה.
ואתה ידעת את זה.
אתה עשית את זה ואני... עדיין קיבלתי 98, בזכותך.
כן.
זה אני. דני ידעני.
נכון. טוב, תודה.
אין בעד מה.
היא זכרה.
כן, היא זכרה.
נתראה, אמילי.
אמילי ?
אם, שכחת את ה...
קריסטין פרסון ? את אימא של אמילי, נכון ?
אני תומס. זיהיתי את התיק שלה.
כן, היא התרגשה כל כך להיכנס לכיתה שהיא פשוט שכחה אותו בחוץ.
למה שלא תתרגש ?
שמעתי שהשנה מופע פתית השלג יהיה אחד המופעים הטובים מכולם.
זה גם מה שאני שמעתי.
את בטח גאה מאוד.
אולי צומחת לנו כוכבת כאן בביה"ס היסודי של סילבר פולס.
נחמד מאוד שאמרת את זה.
אני פשוט שמחה כל כך שיש לה הזדמנות להופיע.
תקשיב, תומס, תוכל לומר לי מה הדרך הכי טובה
להעביר את הילקוט לאמילי ?
אנני מהמזכירות תדאג שהיא תקבל אותו.
תודה רבה.
אם לא אכפת לך,
מצאתי את זה בחצר, וגם התכוונתי לתת את זה לאנני.
חשבתי שזה אולי של אמילי.
החזרתי את זה לבעלים הנכונים ?
אני מתגעגעת לחברים שלי ! ! ! הבית
בהחלט.
כן, זה חשוב לה מאוד, אז תודה לך.
טוב, כדאי שתאמרי לאנני למהר.
תודה.
מה אנחנו עושות פה ?
זאת ההפתעה שלך.
תקשיבי, אני יודעת שקשה לך,
שאת מתגעגעת לחברים שלך מאל.איי.
ואת יודעת, מר קולייר אמר לי
שאת גם מתקשה לבחור בשיר למופע חג המולד.
אני פשוט רוצה שהוא יהיה מושלם.
אני יודעת.
לכן חשבתי שאולי נבוא לבחור עץ חג מולד
וכך תיכנסי לאווירת החג.
אוכל לבחור את העץ ?
כן. כל אחד שאת רוצה.
נהדר. אני רוצה אחד גדול,
גדול כל כך שנצטרך סולם כדי לשים את הכוכב.
בסדר.
אנחנו פוצחות במסורת חדשה כשאנחנו צריכות עץ בגובה של סנטה ?
עץ בגובה של סנטה.
- בסדר. - יש !
זה רזה מדי.
כן.
אולי זה.
זה עשוי להיות מושלם.
את יודעת מה ? לדעתי הוא מושלם.
מר קולייר ?
היי. היי, אמילי.
נראה שתכננו את אותו הדבר אחרי הלימודים, כן ?
בחרתן עץ ?
אני חייב לומר לכן, זה עץ נחמד.
זה אורן סקוטי.
יודעת מה מגניב באורן סקוטי ?
- מה ? - הוא עץ מקומי של אוהיו.
זה העץ מאוהיו הראשון שלך לחג המולד הראשון שלך באוהיו.
נראה מתאים, לא ?
אז זה העץ שאני רוצה.
- מושלם. - בסדר.
אני לא יודעת איך נביא את העץ הזה אל הבית.
בואו, תראו. אכניס אותו לטנדר שלי. אביא לכן אותו.
לא. לא, אני לא יכולה לתת לך לעשות את זה.
אתה... גם ככה היית נחמד מדי.
טוב, האמת היא שלא התכוונתי לעשות את זה חינם.
קיוויתי לתשלום קטן. כלומר, אני לא יודע,
אולי אמילי תוכל להביט במגרש ולמצוא לי עץ מושלם,
בדיוק כמו זה שאתן בחרתן.
מה את אומרת, אמילי ? תוכלי לעשות את זה למעני ?
תודה.
אתה עדיין אותו הבחור הטוב שהיית בתיכון, נכון ?
אני מניח שקשה להשתנות.
- זה העץ המתאים ? - כן.
- אני מתה עליו. - בסדר.
- שימו אותו פה. - זה יפהפה.
- בסדר. - בסדר, מוכנה ?
עוד קצת... לשמאל שלי.
- ל... ימין שלי ? - ל... ימין שלך.
כן, עוד טיפה. עוד טיפה. עוד טיפה.
- בסדר. זה טוב. - איך זה ? זה טוב ?
כן, לא, זה מעולה. נראה לי שזה מושלם.
נראה.
- נכון ? - כן, זה דווקא נראה די טוב.
כן.
זה היה קרוב, נכון ?
תפסתי.
אימא, אלה רק האורות. איפה הקישוטים ?
כן. מצאת את קישוטי חג המולד, כן ?
את יודעת מה ?
אני חושבת שאולי... ארזתי את הקישוטים לבד.
אחרי ארוחת ערב, אעזור לך לחפש, בסדר ?
נשמע טוב ?
- מר קולייר יכול להישאר ? - כן.
את בטוחה ? אני לא רוצה להטריח.
לא, כלומר, אנחנו... אנחנו עדיין פורקות,
אז נאכל על צלחות נייר עם סכו"ם מפלסטיק,
אבל לא, אתה מוזמן להישאר.
נהדר. נשמע כמו פיקניק בחג המולד, נכון ?
אני משתתף.
קדימה.
אני חייב לומר לך, זה היה מדהים.
לא ידעתי שאת כזאת טבחית נהדרת.
תודה.
נראה שמישהי לא מתלהבת מהלזניה שלי.
בחייך. אמילי פשוט מתרגשת.
היא פשוט מחפשת קישוטים לעץ חג המולד, זה הכול.
אתה מתחיל להכיר את הבת שלי היטב.
לפי מה שאני רואה, נראה שהיא מוצאת את מקומה.
נראה לך ?
בהחלט.
אני פשוט חוששת כל כך שהיא מעמידה פנים למעני.
אפשר לשאול אותך שאלה ?
כן.
מה קרה לאבא של אמילי ?
הוא... הוא נפטר כשהיא היתה בת שנתיים.
אני מצטער. לא הייתי צריך... כלומר, זה היה...
לא. לא. זה בסדר. זה...
באמת, זה חלק מהסיבה שחזרתי הנה.
אני פשוט...
אני פשוט מרגישה שהיא צריכה משפחה, עוד משפחה חוץ ממני.
אבל אני מרגישה שהראש והלב שלה עדיין באל.איי.
הבטתי ביומן שלה ו...
היא כתבה ביומן כמה היא מתגעגעת לחברים שלה.
טוב, זה מובן.
כלומר, בחייך, קריסטין.
זה היה לא נורמלי אלמלא התגעגעה לחבריה ולחיים שלה בבית, נכון ?
כן, אבל זה העניין.
אני מנסה כל כך להפוך את זה לבית.
והיא תגיע לזה.
תאמיני לי, היא תגיע. את פשוט צריכה יותר סבלנות.
בסדר. חייבים לדבר שנייה.
אמרת לי שהיא אוהבת לכתוב שירה,
אבל לא אמרת לי שהיא מוכשרת כל כך.
קראת את אלה ? כלומר, זה...
כלומר, זה לא ייאמן.
הם ממש טובים !
אני יודעת. אני חושבת שהיא מחוננת.
באמת ו...
- המקצועות האהובים עליה... - תודה.
בבקשה. המקצועות האהובים עליה הם מוזיקה וכתיבה.
יש לי רעיון.
אולי אמילי תרצה לשלב בין השניים ?
כלומר לכתוב שיר ?
כן.
- זה מתוק מאוד... - מה ?
ואני חושבת שהיא ממש חכמה, אבל בחייך,
- היא בת תשע. - לא. תראי,
אני אכתוב את המוזיקה, כמובן.
היא צריכה רק לכתוב את המילים.
אתה בטוח שאתה יודע במה אתה מסתבך ?
כי הבת שלי היא...
היא פרפקציוניסטית למדי.
אז אני לא בטוחה שאתה מוכן לזה.
טוב, אני מניח שעוד אגלה.
לא, אני מתרגש.
לדעתי יש לנו כאן משהו.
זה...
טוב, לחיים.
לחיים.
אז אמילי נראתה היום מאושרת למדי.
היא כתבה משהו במחברת הסודית שלה.
היא אפילו לא הסתכלה עליי.
היא נרגשת כל כך
כי דני נותן לה לכתוב מילים לבד
לשיר שהיא תבצע במופע פתית השלג.
זה נפלא.
אני יודעת.
הוא פשוט נפלא כל כך אל אמילי.
כן. אל אמילי.
מה... לא. באמת.
כלומר, הוא... גרם לה לרקוד מאושר.
- באמת ? - כן.
היא לא האדם היחיד שרוקד.
- מה ? - אני רק אומרת.
אימא, תראי אותנו. אנחנו נראות כמו פיניאטות לחג המולד.
לא, מתוקה. זה לא כזה נורא.
זה פשוט צריך תיקון קטן.
מדדתי פעמיים וחתכתי פעם.
אולי היא תגדל ואז זה יתאים.
תוך שבועיים ?
אני לא יודעת מה חשבנו.
כלומר, צוות אא"ה נהפך לצוות "איה".
אין טעם להתלונן על זה. פשוט צריך להתחיל מחדש.
אוכל לעזור,
אבל לא נראה לי שמליסה תרשה לי.
גברת אטקינסון ? יש בעיה ?
אין בעיה, המנהלת ובר.
סתם עיכוב קטן, אבל הכול תחת שליטה.
אני בטוחה שאת זוכרת, גברת אטקינסון,
שהכסף שנרוויח מהכרטיסים ומהתרומות למופע
יעזרו לממן את תכנית המוזיקה של בית הספר במשך שנה שלמה.
אני יודעת.
- צריך משהו כיפי ומלא פלפל. - הבנתי אותך.
אז את רוצה שהתחפושות יהיו נצנציות יותר ?
אין מספיק נצנצים בכל מדינת אוהיו כדי להציל את התלבושות האלה.
למה לא לתת לאימא שלי לטפל בתחפושות ?
כלומר, היא מעצבת אופנה.
לא.
מיס פרסון ?
תוכלי לעזור לנו עם הבלגן הזה ?
היא בהחלט לא תוכל להחמיר את המצב.
אני בעד.
רגע.
זאת לא דמוקרטיה.
אני אחראית פה, זוכרים ?
אולי צריך לפחות לשאול את גברת פרסון אם היא תסכים להתנדב.
בטח.
אבל המנהלת ובר, אין סיכוי
שאדם אחד יוכל לפתור את כל הבעיה בזמן למופע בית הספר.
- נקודה טובה. - אשמח לעזור, קריסטין,
אם תראי לי מה לעשות.
כן, גם אני.
אני יודעת שהכישורים שלנו מוגבלים.
אז סגרנו.
בטח. מובן שאעזור.
אני אפתח ! אני אפתח ! אני אפתח !
- הי, מר קולייר. - היי, אמילי.
את מוכנה לעבוד על השיר שלך ?
כן.
אימא פשוט ביקשה שלא נפריע לה.
- באמת ? - לא אמרתי את זה.
פשוט יש לי משימה ואסור שיפריעו לי.
היא טיפה עצבנית.
עדיף שנהיה בשקט.
שמעתי את זה. ואני לא.
- נו ? - בסדר.
- זה מה שיש לי בינתיים. - בסדר.
- אז כתבתי מכתב לסנטה. - בסדר.
ושלחתי אותו והכול,
אבל עכשיו נראה לי שאולי אשנה את המשאלה שלי.
אבל בדיוק אמרת לי שכבר שלחת אותו, נכון ?
כן, אבל חשבתי שסנטה ישמע אם אשיר לו, נכון ?
כלומר, גם אם הוא לא בבית הספר, כי זה לא אפשרי.
אבל אתה יודע, הוא שומע הכול.
לגמרי.
אפשר לראות מה כתבת ?
סתם כמה שורות.
זה לא שיר נהדר.
הוא עדיין לא מתחרז. אני צריכה לשכתב אותו.
את צוחקת. בואי נחליט ביחד.
"סנטה, אם תקבל את המכתב הזה, לא תעזור לי ?
"אני יודעת שאתה עסוק למדי עם השדונים שלך"
אני מת על זה. זה נפלא.
- זה נהדר... - אבל זה... זה לא שיר.
למה לא ?
סנטה
אם תקבל את המכתב הזה, לא תעזור לי ?
איך אתה עושה את זה ?
קסם חג המולד.
סנטה
אם תקבל את המכתב הזה, לא תעזור לי ?
"אני יודעת שאתה עסוק למדי עם הגמדים שלך"
ואני לא יודעת איך
אתה מבצע את עבודתך כשאני ישנה בערב חג המולד
זה מושלם ! זה מושלם ! זה השלישי...
בסדר, נעשה את זה ביחד. תחזיקי את זה.
למעשה, פשוט נשים את זה פה.
- את יודע, נכון ? בסדר. - כן.
סנטה
אם תקבל את המכתב הזה, לא תעזור לי ?
אני יודעת שאתה עסוק למדי עם הגמדים שלך
ואני לא יודעת איך
אתה מבצע את עבודתך כשאני ישנה בערב חג המולד
- ערב חג המולד - ליל חג המולד
ערב ? זה ערב ? בסדר.
נעשה את זה עוד פעם אחת, וננסה להשלים.
אז איך זה מתקדם ?
עמדתי לשאול אותך את אותו הדבר.
המלאכית הישנה שלי החליטה לצאת להפסקה ?
היא עברה הלוך ושוב
מעבודה על השיר שלה, ולנסות לגרום לי לעזור לה לקשט את העץ,
אבל לא מצאנו את קופסת הקישוטים.
אני יודעת שארזתי אותם, הם חייבים להיות פה באיזה מקום.
אני פשוט...
כלומר, אלא אם הם אבדו במעבר.
פרקת את כל הארגזים ?
כן, מלבד הארגזים עם הספרים שבמזווה.
אולי הם שם.
בוא נראה.
אור.
כן. הנה הם.
טוב. אביא את זה.
סוף סוף.
תודה.
- מסתדרת ? - כן.
היא תתרגש כל כך.
אחזיר את אלה.
דודה שרה נתנה לי את זה בשנה שאמילי נולדה.
הם שבורים.
לא כולם שבורים.
היי, תראי. את זה תוכלי להציל.
יש כאן כמה.
אני מצטערת. זה טיפשי. הם סתם...
הם סתם קישוטים.
- היי. - אני מצטערת.
לא. תקשיבי לי. היי.
אין סיבה להצטער.
הם חלק מהעבר שלך, נכון ?
כן.
את יודעת מה ?
תוכלי ליצור זיכרונות חדשים.
את יכולה ליצור עתיד חדש.
זאת הבעיה. אני לא יודעת לאן העתיד שלי מתקדם.
כלומר, חשבתי שכן, אבל...
תראה לאן הגעתי.
חזרת אל אנשים שאכפת להם ממך.
קריסטין, את חייבת להניח לעצמך, בסדר ?
את עושה את המיטב שאת יכולה.
ומה אם זה לא טוב מספיק ?
אז תחכי בסבלנות עד שהנסיבות ישתנו,
ותישארי על המסלול.
בסדר ?
אתה בחור טוב.
אתה יודע את זה, דני ?
אולי.
אבל אתך זה קל.
כן.
כבר מאוחר, נכון ? כלומר, זה...
כן. כלומר, אני... מחר יש לימודים, אז...
כן, כדאי שננוח.
כי את יודעת, אם לא,
למופע פתית השלג לא יהיה סיכוי.
- כמובן. - אז...
- את בסדר ? - בסדר גמור.
- טוב. - סליחה. אני בסדר.
לא, אל תצטערי.
- נתראה מחר, טוב ? - תודה.
- בסדר. - טוב.
- לילה טוב. - לילה טוב.
אימא שלך מגניבה כל כך.
באמת ?
אני מתה לראות מה היא תכין לי.
גם אני.
- כן ? - אני אעלה מופע קסמים.
על מה חשבת לתחפושת שלי ?
נוכל ללכת על ז'קט מסורתי.
או מה דעתך להופיע כשדון קסום ?
גברת פרסון, אני אוהב את קו המחשבה שלך.
בסדר. תודה.
טוב. עכשיו, גבירותיי, משום שאתן מופיעות כקבוצה,
חשבתי שאתן צריכות בגדים תואמים, נכון ?
- כן. - לא.
מה ? אני... באמת ?
חשבתי שכבר החלטנו.
אימא שלי החליטה לקנות לי תחפושות בחנות.
הוא רוצה שאלבש משהו פשוט אבל מלא טעם כדי שאבלוט.
בסדר. זה בטוח.
את יודעת מה ? לכן אני עובדת קשה במיוחד
כדי לוודא שהתלבושות של כולן יבלטו.
אז היה לי רעיון ממש חמוד בשבילך.
אז אם תשני את דעתך, תיידעי אותי, טוב ?
בסדר. תודה.
טוב. היי, אמילי. איפה דני ?
חשבתי שאת אמורה לערוך חזרות לשיר שלך.
הוא מבצע בדיקת תאורה באודיטוריום.
הוא ביקש שאבוא אליו אחרי המדידות.
בסדר, את יכולה ללכת.
למרות שממש קיוויתי שאוכל לשמוע את השיר.
אימא ! רק בליל המופע. זאת הפתעה.
טוב, אם זאת הפתעה, אז בסדר.
ביי.
בסדר. נביט בנסיכה הזאת.
- אהבת ? - אני מתה על זה.
תודה. צריך להצר את זה טיפה במותק.
קצת יותר גבוה.
זה מושלם.
מרכז מדיה
אמילי.
כבר החלטת מה תשירי במופע פתית השלג ?
למעשה, כן.
טוב, אל תגלי לי.
תני לי לנחש.
"ארץ פלא חורפית."
"פרוסטי איש השלג."
"לילה שקט ?"
בחיים לא תנחש כי כתבתי אותו לבד.
טוב, אני ומר קולייר.
שיר מקורי.
מרשים ביותר. על מהו ?
זה מכתב לסנטה.
זאת המשאלה שלי לחג המולד.
הבנתי.
נשמע מיוחד למדי.
כן, אבל שיניתי אותה.
היא כבר לא רק המשאלה שלי. היא גם של אימא שלי.
טוב, זה בהחלט נטול אנוכיות.
ואם מישהו יכול לעזור, זה סנטה.
זה מה שחשבתי.
אז תבוא למופע פתית השלג כדי לשמוע את השיר שלי ?
אני צריך להיות באיזה מקום בסיום המופע.
את יודעת, תכניות חשובות לערב חג המולד.
אבל תאמיני לי, לא אפסיד את זה בעד שום הון.
נהדר.
אז נתראה...
תומס ?
- סליחה. - אני מצטער כל כך.
- אני מצטערת. - היי.
- היי. אתה... - את בסדר ?
- כן. הי. - החטפתי לך פרצוף ?
- לא. זה בסדר. אני בסדר. - לא ?
אז מה את עושה ? ברגע האחרון...
קניות. כן.
דודה שרה הסכימה בטובה לשמור קצת על אמילי.
טוב, זה היה נחמד מצדה.
אז איך הולך עם התלבושות והכול ?
הכול טוב.
כלומר... האמהות חותכות את הדוגמאות, אז אני...
- אני מרגישה שאנחנו בסדר. - יופי.
מה אתך ?
למעשה, אמילי השביעה אותי שאשתוק.
ואסור לי לומר שום דבר בנוגע להופעה שלה,
אז זה היה נפלא.
כן, אבל אתה...
אתה מרוצה מאיך שזה יוצא או...
טוב, נראה...
אז בכלל לא תעזור לי ?
אסור לי לספר לך כלום. אמרתי לך.
נהדר.
אתה יודע, רציתי לשאול אותך איך הגעת להוראה
כי אתה טוב כל כך עם הילדים.
- זה מעורר השראה. - תודה. את ממש נחמדה.
היו לי תהפוכות בקריירה,
וככה בעצם נכנסתי להוראה.
אז לא לימדת מיד בסיום הקולג' ?
- לא ! לא. לא, בכלל לא. - מה ?
למעשה, פעם אחת,
דני קולייר הזה חלם להיות כוכב רוק אמריקני.
רגע, מה ?
מה ? את מביטה בי כאילו את מופתעת.
- אל... היי. - לא.
זאת היתה להקה אמתית, והיינו טובים למדי.
כן. באמת. אנחנו...
האמת שחיממנו לכמה להקות בכל הארץ.
הופענו במועדונים, קולג'ים, הכול.
אני... הרשמת אותי.
כלומר, זה צד אחר בך שלא ידעתי שקיים.
אז מה קרה ?
את יודעת, השעות המתישות, הנסיעות הארוכות...
זה גבה ממני מחיר ולא רציתי לעשות את זה יותר, אז...
כן, אבל מה עם החלום ?
את החלום, גיליתי ערב אחד,
כשהבנתי שאני מתלהב יותר מהוראת מוזיקה מאשר מהופעות.
זאת האמת.
זה נהפך לחלום.
כן. אני מבינה את זה.
באמת ?
כן, אני מבינה,
כי במשך המון זמן, כל מה שקיוויתי לעשות
היה להיות מעצבת אופנה עם קו שלי, חנות משלי.
אז איך זה להשלים פערים ?
זה...
זה היה טוב מכפי שאני...
מכפי שיכולתי לקוות, אם לומר את האמת.
- יופי. - כלומר, לא אשקר.
יש רגעים שאני מייחלת
שאולי עדיין אזכה להזדמנות לעצב את הדבר הגדול הבא.
אני מניח שמהות החיים היא איזון, נכון ?
יורד שלג.
כן.
חלף כל כך הרבה זמן ששכחת איך זה נראה ?
פשוט שכחתי את ההרגשה.
אתה יודע מה ? עכשיו אמילי...
אמילי תזכה לחוות את הדבר המלהיב הזה בעצמה.
להמון אנשים נמאס מהשלג.
לא לי.
אני מסכים אתך לחלוטין.
אני אוהבת אותך, סילבר פולס.
אני אוהב אותך, סילבר פולס.
- בסדר. בסדר. - אני...
זה בסדר ! היא פשוט ממש שמחה להיות בבית.
בסדר. נוציא אותך מפה לפני שתחליקי ותמותי.
בסדר.
אושר - תקווה להאמין
הנה. כיף. מגיע לך.
בסדר. תקשיבי. אני רוצה לדבר אתך על משהו.
נשבעתי לך שלא אדבר.
וקיימתי את הצד שלי בהסכם, אבל את לא קיימת את הצד שלך.
לא חלקת איתי את כל השיר שלך.
חלק מהבתים הם עבודה בהתהוות.
בסדר.
אז אני מניח שפשוט אסמוך עלייך.
אבל את יודעת, אמילי,
אני בטוח כשאת בטוחה. את יודעת מה זה אומר ?
אתה צודק. אני לא יכולה לשנות כל הזמן את המילים.
- ואם איחנק על הבמה ? - לא תיחנקי. אני מבטיח.
אתה לא יודע את זה. אני ילדה קטנה. זה אפשרי ביותר.
את מקסימה.
בסדר. יש לי רעיון.
מה אם נלמד את שאר הילדים את הפזמון ?
רק את הפזמון, לא את השיר שלך.
כלומר, השיר שלך הוא שלך.
בסדר ? זה הרגע שלך. המשאלה שלך. רק את הפזמון.
ככה, הם יהיו זמרי הרקע שלך.
אז כשתעלי לבמה, הם יהיו זמרי הרקע שלך,
ויהיה לך יותר ביטחון כשתהיי שם לבד.
בסדר. ננסה.
את ואני.
שם. בסדר ?
בסדר. את... אני רוצה שתתחילי, טוב ?
ואז אכנס בתפקיד המקהלה, בסדר ?
נראה איך הולך. אחת, שתיים, שלוש...
היי, אימא ? הלו ?
- היי ! - היי.
תודה רבה שהחזרת אותה הביתה.
בחייך, את יודעת שזאת לא בעיה.
אימא, אלה...
לא, אלה קישוטים שהיו לי כשהייתי ילדה.
דודה שרה שמרה אותם למעננו בעליית הגג. את מאמינה ?
מה קרה לשלנו ?
חלק גדול נשבר במהלך המעבר.
אבל הצלחתי להציל המון.
ואז קניתי את אלה כדי שנמלא את העץ.
נחמד. נכון, אמילי ?
מר קולייר, תישאר ותעזור לנו לתלות אותם ?
בבקשה ?
זאת בקשה גדולה, אמילי.
כלומר, אני חייב לדבר בכנות, תראי את החיה הזאת בסלון שלך.
ייקח לי ימים לבצע את העבודה הזאת.
אני לא יודע.
אבל אם לא תישאר, אף אחד לא יוכל לעזור לנו לשים את הכוכב בצמרת.
בסדר. את יודעת מה ?
אשאר, אבל בתנאי אחד.
שתפסיקי עם עיני הכלבלב.
אל תעשי את זה. די.
לא. מספיק. אל... את מכאיבה... רואה ?
את... עכשיו את עושה את זה ?
זה נהדר. כן.
האם כמו הבת. זה נהדר.
בסדר.
- טוב. אני מצטרף. - בסדר. נתחיל.
מה את רוצה שאעשה קודם ?
לדעתי מוך גורם לכול להיראות טוב יותר.
- חוטי כסף ? - או שזה מוך ?
- חוטי כסף. מוך יש על הז'קט שלי. - חוטי כסף.
על העץ יש חוטי כסף.
סליחה. זה נורא.
קח קצת.
באמת ? את יודעת מה ?
גם את נראית טוב יותר עם זה.
- מה ? - את כמו כוכבת רוק משנות ה-80.
- בחייך. - חבר'ה, בחייכם.
עדיין צריך לשים למעלה את הכוכב.
את יודעת מה ? יש לי רעיון נהדר.
לדעתי הכבוד צריך להיות שלך.
אבל אני קטנה די.
באמת ? יש לי פתרון.
- זהירות. - תיזהרי.
את מגיעה ?
כל הכבוד.
בסדר.
זה נראה מדהים.
- מהר ! תדליק את האורות ! - נכון.
- תדליק את האורות. - בסדר. נכון. אני מטפל בזה.
- מה דעתך על זה ? - זה יפה כל כך, נכון ?
אני חושבת שזה מדהים.
גם אני.
- עשינו עבודה טובה, כן. - אתה יודע מה ?
כבר מאוחר, אז כדאי ש...
את רוצה ללכת לישון ?
- לא ממש. - בסדר.
זאת לא היתה ממש שאלה,
אבל בסדר, עוד עשר דקות.
אני עייף. שאלך לישון ?
מי זה ?
- פעמון כניסה. - יודעים מה ?
- דודה שרה אמרה ש... - טוב.
- ...לחג. - שימי שניים-שלושה
- קישוטים. - זאת בטח היא.
חג מולד שמח !
היילי !
- היילי ! - הי !
אלוהים ! איזו הפתעה !
הי ! מה את עושה פה ?
- תיכנסי. תיכנסי. - בסדר.
...וזה, זה קטן !
- תראי מי... - היילי !
היי, מתוקה !
התגעגעתי אלייך.
- סליחה. אני מפריעה. הי. - הי. לא, לא.
- אני היילי טילמן. - היי.
- מה שלומך ? - עבדתי עם קריסטין באל.איי.
אני דני קולייר. נעים מאוד.
אז מה את עושה פה ?
כלומר, זה לא שפשוט היית בשכונה.
לא.
החלטתי לבוא הנה כי יש לי חדשות נהדרות.
נהדרות כל כך שסבלתי בשקט וקניתי כרטיס טיסה
ובאתי הנה כדי לומר לכן באופן אישי.
אז כשהבוטיק נסגר, יכול להיות שלקחתי כמה ספרי עיצובים
ובשבוע שעבר, הראיתי אותם
כולל כל פריט של קולקציית קריסטין פרסון שיש בבעלותי,
לבוסים בחנויות הכלבו.
אבל... אבל למה ?
כי את מעצבת, ואת צריכה מקום לעצב.
וקריסטין, הם ייתנו לך מקום.
אני לא מבינה.
בטלר רוצים להכניס את הקולקציה שלך לחנויות שלהם.
הם מציעים לך קולקציה משלך.
זה...
כלומר, זה... זה לא ייאמן.
כן, טוב, כדאי שתאמיני, כי זה נכון.
זה מה שתמיד רצית, נכון ?
זה נפלא. מזל טוב.
והם יממנו את כל הוצאות המעבר שלך אל אל.איי.
- אל.איי ? - כן.
אתן תוכלו לחזור הביתה. נכון שזה נהדר ?
את יודעת מה ? למעשה... לגמרי שכחתי.
אני צריך... אני צריך ללכת הביתה.
- גבירותיי. סליחה. אני... לא. - לא, בבקשה תישאר.
- תבלו ביחד. תקשיבי. - לא.
מזל טוב, בסדר ?
את צריכה להיות ממש גאה בעצמך.
מדובר במציאת האיזון הנכון, כן ?
- היה נעים להכיר. תענוג. - כן.
- כל טוב. נתראה מחר. - כן.
בסדר ? על הבוקר. לילה טוב, חבר'ה.
כן.
נו ?
אתן מתרגשות ?
אבל עכשיו אנחנו גרות פה.
נכון, אימא ?
כן, היילי. זה...
זה כזה... זה הרבה חומר למחשבה.
טוב, על מה צריך לחשוב ?
כלומר, כל מה שאתן צריכות לומר זה "כן".
- אבל אנחנו... בדיוק התארגנו ו... ו... - אז מה ?
פשוט תתארגנו מחדש.
מה הסיפור פה ?
אולי היא פשוט בהלם.
אם, חכי.
אם זאת לא אמילי פרסון מלוס אנג'לס.
כן. בדיוק. זאת הבעיה.
פספסתי משהו ?
אמרת שזה בסדר לשנות את משאלת חג המולד שלי,
אבל אני מרגישה שאתה מגשים את המשאלה הראשונה.
זאת שאני לא רוצה יותר.
אני מגשים את המשאלה שלך ?
זה בסדר, תומס.
אני חושבת שסוף סוף הבנתי מי אתה באמת.
באמת ?
אתה נראה בדיוק כמוהו,
והיית החבר היחיד שלי כשהייתי לבד.
אז בסדר.
אם את באמת חושבת שאני ניק הקדוש, למה אני עובד כאב בית ?
עדיין לא הבנתי את זה.
אבל מדאיגה אותי יותר משאלת חג המולד שלי.
למה ?
כשעברתי הנה,
כתבתי מכתב לסנטה וביקשתי שיעזור לי לחזור לאל.איי.
אבל אז התחלתי לכתוב משאלה חדשה.
עם השיר שלך.
האם...
האם הבעיה היא שלא הייתי כנה לחלוטין ?
מזה את אומרת ?
אמרתי שרציתי שאימא תתאהב במר קולייר
כי ככה היא תהיה מאושרת, וזה נכון.
אני רצינית.
אבל בנוסף, אני לא רוצה לחזור לאל.איי.
ככל שאני פה יותר, כך אני אוהבת את המקום יותר.
יש לי סולו במופע פתית השלג.
מר קולייר המורה לזמרה הכי טוב שהיה לי,
וכל ערב, אימא ואני אוכלות ביחד.
את יודעת מה ? אני חושב שאני יודע מה הבעיה שלך.
שלחת את המכתב הראשון, נכון ?
- כן. - אבל עדיין לא שרת את השיר שלך.
עד שתשירי, עדיין לא באמת ביקשת את המשאלה שלך.
אז אתה מתכוון שכשאשיר...
אני לא מבטיח שום דבר, אמילי.
משאלות הן דבר מיוחד, ויש לשקול אותן בזהירות.
אבל עמוק בלב, את צריכה לקבל החלטה חשובה.
מה את באמת רוצה ?
יש לי הרגשה שברגע שתשירי את השיר שלך,
הכול יסתדר בדיוק כפי שאת רוצה.
תודה, תומ...
קריסטין. הי.
כולם נראים מעולה.
לא כולם.
היי, מליסה.
היי, המנהלת ובר.
תודה רבה על כל העבודה שעשית
בשבועות האחרונים, גברת פרסון.
כן.
גברת אטקינסון חוששת
שאולי שכחו את התחפושת של הבת שלה, אביגיל.
היא לא שכחה. היא לא תפרה לה תחפושת.
נכון. לא הכנתי כי אביגיל התקשה שהיא לא רוצה אחת
כי אימא שלה קנתה לה תחפושת בחנות.
היא ילדה. את המבוגרת.
ועכשיו כל שאר הבנות יאפילו על הבת שלי
בגלל התחפושות שאת תפרת.
לא התכוונתי לתת לזה לקרות, מליסה.
רק מישהו חסר לב היה רוצה להאפיל על בת תשע.
לכן הכנתי תחפושת נוספת
למקרה שאביגיל תשנה את דעתה.
מה ?
מה עשית ?
נכון שזה נחמד ? רוח חג המולד חיה וקיימת פה בסילבר פולס.
תראי, אימא. היא אפילו יפה יותר מזאת שקנינו בחנות.
תודה, מתוקה.
ומה אנחנו אומרים לגברת פרסון על כל עבודתה הקשה ?
תודה, גברת פרסון.
בבקשה, מתוקה.
קריסטין, באמת לא היית צריכה...
עשית עבודה נהדרת.
תודה, מליסה.
כלומר, בהתחשב בזה שעבדת רק עם משי מלאכותי.
לוקחים מה שיש.
אולי תוכלי לשכנע את גברת פרסון
להיות חברה קבועה בוועד ההורים-מורים ?
כן. כמובן.
כלומר, ודאי נוכל לדבר על זה ולחשוב על משהו.
כן. צעדים קטנים.
הי, אמילי.
בהצלחה.
- הי, אמילי. שתצליחי. - תודה.
- הי, אמילי ! בהצלחה. - תודה.
- היי, אמילי. - היי, אביגיל.
אימא שלך, היא מעולה.
אני יודעת, אבל תודה שאמרת.
היי, את.
הי, אימא.
אביגיל, אני יכולה לדבר רגע ביחידות עם אמילי ?
את עדיין כועסת עליי ?
היילי פה ?
כן, היא תבוא לראות אותך שרה.
כי זה הדבר היחיד שחשוב הלילה,
המופע הזה והשיר הגדול שלך.
ואחרי זה ?
אחרי זה נשב ונדבר על הכול.
בסדר ? אבל אני מבטיחה לך...
לעולם לא אקבל יותר החלטות גורליות בלעדייך.
מבטיחה ?
מבטיחה.
אנחנו ביחד בסיפור הזה, יהיה מה שיהיה.
סגרנו ?
ואני אוהבת אותך.
אני אוהבת אותך יותר מהחיים עצמם.
את יודעת את זה, נכון ?
כן ?
יופי.
כי אם לא, אצטרך לדגדג אותך, המון.
בסדר, בסדר, בסדר !
כולם, ברוכים הבאים.
אם תשבו בבקשה,
המופע יתחיל בעוד דקות מעטות.
תודה.
תהממי אותם, בסדר ?
בסדר.
- היי. - הי.
- היי, יקירתי. - הי.
את ודאי היילי הידועה לשמצה
שבאה לגנוב את אחייניתי ואת בתה.
טכנית, אני רק השליחה.
לא, היא צוחקת. זאת דודתי, שרה.
- הי. - הי.
- בואי הנה. - בסדר.
אז היילי, מה דעתך על עירנו הקטנה ?
את יודעת, אני אוהבת אותה. היא...
היא כל מה שקריסטין אמרה שהיא, אז...
- טוב. - תכף אשוב.
אני... אני רוצה לדבר עם דני.
בסדר, מותק.
- זה הבחור שהיה אצלה אתמול בלילה ? - אתמול בלילה ?
לא.
ספרי. את חייבת לרכל.
ידעתי שאחבב אותך.
תצטרפי לחבורה.
קריסטין, היי. מה... מה קורה ?
רציתי לאחל לך הצלחה.
לומר לך שיהיה במזל, או לא יודעת, שילוב בין השניים.
תודה אני מעריך את זה...
אצליח ויהיה לי מזל. טוב, תודה. אני מעריך את זה.
כלומר, ללא העזרה שלך, לא היינו כאן.
פשוט רציתי שתדעי את זה.
תקשיב, אני יודעת שלא הזדמן לנו לדבר על זה.
- אני פשוט... - רגע.
אנחנו מתחילים.
קריסטין. אני חייב לסיים.
- לא. - כן. המופע...
- תיהני מהמופע. טוב. - תודה.
אגב, את נראית נהדר.
שלום, בית הספר היסודי של סילבר פולס.
ברוכים הבאים אל מופע פתית השלג ה-25 של בית הספר היסודי של סילבר פולס.
בואו נודה כולנו למליסה אטקינסון,
ראש ועד ההורים-מורים שארגנה את המופע.
ותודה מיוחדת
לחברה החדשה ביותר בקהילת ההורים שלנו, קריסטין פרסון,
שעיצבה ויצרה את התחפושות הכי טוב שראיתם אי פעם
בהפקה של בית הספר היסודי של סילבר פולס.
וללא כל עיכוב נוסף,
נפתח את המופע בריקוד
של קלואי ג'יימס, האנה פינלי ואביגיל אטקינסון.
אז דני שוב היה אצלך אתמול ?
שוב ?
אז זה לא היה דייט ראשון ?
לא שהיא מוכנה להודות בזה.
אולי תפסיקו ? אין על מה לדבר.
אנחנו נחליט.
נכון.
הוא חושב שאני עוברת לאל.איי אז אין על מה לדבר.
הוא מחבב אותך.
נכון ? הוא ממש,
- ממש מחבב אותה. - ממש...
תפסיקי. תפסיקי.
הוא חושב שאת עוברת לאל.איי אז הוא עושה לך קטע מרושע של בנים.
היא צודקת.
כשהוא מעמיד פנים שלא אכפת לו כי הוא יודע שאת עוזבת.
אין טיפת רוע אצל האיש הזה.
אבל כששמתי את זה על הראש שלי...
הבנתי.
גם היא מחבבת אותו.
אני ידעתי מההתחלה.
וכעת נצא להפסקה קצרה.
- הלוואי שיכולתי להסביר לו הכול. - בסדר.
- טוב, לכי עכשיו, יש לך הזדמנות. - עכשיו ?
זה עכשיו או לעולם לא.
לכי. לכי.
היי.
היי, קריסטין. היי, מה את עושה ?
- רציתי להסביר - לא, לא.
אל תסבירי כלום. הבנתי.
אני מבין, את לא מתאימה לחיים בעיר קטנה. בסדר ? זה בסדר.
חוץ מזה, יש לך הזדמנות נהדרת בבית.
לא, אתה לא מבין.
אני לא ?
זה הבית.
אני דוחה את ההצעה.
באמת ?
כן. אמילי סוף סוף מאושרת פה.
לא אוכל לעקור אותה שוב.
אולי אוכל להקים כאן עסק משלי,
בבית שבו גדלתי.
מעולם לא חשבתי שארגיש כך שוב בנוגע למישהו.
עד שפגשתי...
- אותי ? - אותך. כן.
כן. אותך.
כמובן.
אני מצטערת שאני...
שלא הכרתי אותך כשהיינו ילדים.
אבל עכשיו אני רואה אותך.
את יודעת,
כמעט חשבתי שאיבדתי אותך
לפני שבכלל אזרתי אומץ להזמין אותך לדייט.
עכשיו ההזדמנות שלך.
באמת ?
כן.
ועכשיו,
- אבקש לברך את ועד ההורים-מורים... - נפלא.
...על מכירת המאפים המוצלחת של מוצרים ללא גלוטן.
אנשים מסתכלים עלינו.
ועכשיו, התלמידה החדשה ביותר בבית הספר היסודי של סילבר פולס
תשיר שיר, שיר מקורי שהיא כתבה.
אמילי פרסון.
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד הזה
סנטה יבוא ויתקן הכול
הו, סנטה
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד הזה
הו, סנטה
סנטה יבוא ויתקן הכול, הכול
סנטה
אם תקבל את המכתב הזה, לא תעזור לי ?
אני יודעת שאתה עסוק למדי עם השדונים שלך
ואני לא יודעת איך
אתה מבצע את עבודתך כשאני ישנה בערב חג המולד
אבל זה מדהים
ואתה ודאי שומע את מילותיי
כי בכל פעם שאני רואה אורות של חג המולד
טוב לי כל כך בלב שאי אפשר לזייף את זה
אומרים שזה לא מציאותי
אבל אני מאמינה בך, ניק הקדוש
אז תגשים מהר את משאלתי
סנטה לא תבוא ותתקן הכול בליל חג המולד הזה ?
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד
סנטה יבוא ויתקן הכול
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד
הו, סנטה
אימא פגשה בחור שעושה לה טוב בלב
ראיתי אותם מביטים זה בזה פעם או פעמיים
עם אהבה בעיניהם
אז תוכל לאסוף אותו ולהורידו בארובה שלי
התנהגתי ממש, ממש, ממש יפה השנה
אז לבש את החליפה האדומה ותדאג שהוא יגיע
כי שמחת חג המולד פשוט לא כפי שהיתה עבור אישה קטנה זו
קדימה, קריס קרינגל הזקן, תציל אותי
אומרים שזה לא מציאותי
אבל אני מאמינה בך, ניק הקדוש
אז תגשים מהר את משאלתי
סנטה לא תבוא ותתקן הכול בליל חג המולד הזה ?
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד
סנטה יבוא ויתקן הכול
סנטה יבוא ויתקן הכול בליל חג המולד
הו, סנטה
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד
סנטה יבוא ויתקן הכול, הכול
סנטה יבוא ויתקן הכול בחג המולד
סנטה יבוא ויתקן הכול, הכול
הו, סנטה קלאוס
אם תקבל את המכתב אל תיתן לי לחכות
כי כל דצמבר ספרתי לאחור
אז קפוץ למזחלת שלך
ואני מבטיחה שלא אשכח את החלב והעוגיות
העץ כולו נוצץ וזהוב
ואני יודעת שאימא זקוקה לאהבה
אז ברגע שתעזוב את הקוטב הצפוני
סנטה לא תבוא ותתקן הכול בליל...
חג המולד ?
סנטה יבוא ויתקן הכול
בחג המולד הזה
סנטה יבוא ויתקן הכול
סנטה יבוא ויתקן הכול, הכול
סנטה יבוא ויתקן הכול...
הנה המתנה שלך !
- היא מתרגשת מאוד. - נכון שהוא חמוד ?
חג מולד שמח !