Cinc, quatre, tres, dos, un…
SINGAPUR - BEAVERTON - NOVA YORK
On és la carn?
SECRETARI DE DEFENSA
Vambes de bàsquet Converse All Star.
-Anireu als regionals? -Sí.
Esteu nerviosos?
Ei, Brandon. Soc en Sonny Vaccaro, de Nike.
SONNY VACCARO, NIKE BASKETBALL CAÇATALENTS
M'alegro de veure't.
-Terence. -Gràcies per les sabates.
Et queden molt bé.
Tots se't rifaran. Et donaran una beca.
No t'oblidis de Nike.
Ens veiem als regionals d'aquí dues setmanes, d'acord?
Molt bé. Bon partit, nois.
Vinga, al cinquè partit.
-Sis apostes de 100 $. -Bé.
Magic Johnson: menys punts i més assistències.
James Worthy, Bob McAdoo i Dennis Johnson: més punts.
Com teniu en Rambis?
-És igual, menys. -D'acord.
I una altra: vint als Lakers per sota al tercer quart.
Tingui.
Gràcies.
Els Boston Celtics s'avancen 3-2 als Lakers
en les finals de l'NBA.
Gràcies per jugar a The Dunes, l'hotel, casino i club de camp.
Dobla'm al quatre i al vuit. I posa'n al doble dos.
Daus a punt.
Daus llançats. Quatre!
-Vinga! -Doble dos.
-Aquí té els 1.400. -No, deixa-ho així.
Daus a punt. Sort, Sr. V.
Set, tot fora.
1984 QUOTA DEL MERCAT DE VAMBES DE BÀSQUET
PRINCIPIS DE NIKE
9. NO SERÀ BONIC.
Vols aigua, Sonny?
-Per què? -Respires fort.
-Encara no has après a tirar. -Una altra pedrada.
-I els meus jugadors? -Ho intento.
HOWARD WHITE, NIKE BASKETBALL VICEPRESIDENT DE RELACIONS AMB ESPORTISTES
No entenc per què els nois
accepten menys per signar amb la competència.
Per què voldria dur sabates alemanyes, un noi de Baltimore?
Perquè Adidas està de moda. Els rapers les duen als videoclips.
Els break-dancers ballen al Bronx.
Es trenquen els turmells i els colzes per no res.
I no molen si no duen unes Adidas.
I també, uns xandalls de l'hòstia. No podem competir amb els xandalls.
M'han enviat dues imitacions des de Corea del Sud.
Només els porto els caps de setmana.
Quin problema hi ha amb Nike?
Les Nike són per córrer. Els negres no van a córrer.
No veuràs mai un negre corrent 42 km perquè sí.
El pararia la policia pensant que les han robat.
Els nois parlen de l'Isiah i en Magic.
Se'ls en fot si en Bruce Jenner llança el disc al decatló dels nassos.
La gent no sap què és una Nike.
-I què és una Converse? -La vamba de l'All-Star.
Juga com en Magic, dribla com l'Isiah. Això és.
Saps que RUN-DMC traurà una cançó sobre Adidas?
Qui?
RUN-DMC farà una cançó sobre Adidas al proper àlbum.
Qui la farà?
Això ja em diu quelcom, Sonny.
Com t'ho vas fer per fitxar en Moses?
Mary Malone, sa mare.
Li vaig caure molt bé.
Sempre tiro cap a les mares.
Elles manen, i més entre els negres.
Necessitem més jugadors, Sonny.
-M'has d'aconseguir algú més. -Tenim en Moses.
Ja ho sé, home.
Vam estar de copes fins a les tres,
i jo insistint que tenia entrenament a les cinc.
Li vaig dir que no podia sortir tota la nit i jugar l'endemà.
Jo no podria fer el que fas tu.
Ja ho sé. Ja et costa fer el que has de fer.
Última oportunitat. Vols el xandall Adidas de Corea?
-No. -Doncs no ho diguis a ningú.
Espero que no em vinguin a preguntar pels xandalls.
Necessito la feina, Sonny.
-Merda, faig tard. -Dus una cistella en mitja hora. Som-hi.
He de passar pel despatx.
L'esquena i les cames em fan mal.
Mira aquests pòsters, Sonny.
A dalt, al departament d'atletisme, tenen un Picasso,
i aquí tenim dibuixos.
No ens cuiden una merda.
M'agrada el nou eslògan. El que diuen que és per a tota l'empresa.
-Doncs a mi no. -Què?
-Saps d'on ve? -No.
D'un pres a punt de ser afusellat
a qui van demanar quines eren les seves últimes paraules.
-"Just do it?" -Sí.
-I ve d'això? -Sí.
-Sí, home. -Ho ha dit en Dan Wieden.
Per què em mentiria?
És una metàfora del que fan amb el bàsquet aquí.
Ja veus. "Nike. A la merda tot."
I què diu de mi, que m'agradés?
Diu que ets un senyor blanc i gras que no fa exercici.
Tota la raó.
El Sr. Orwell ho veia venir. El 1984 ha començat torçat.
INFORME DE JUGADOR
Cauen les vendes i el creixement,
però Nike va de qui som, al capdavall.
ROB STRASSER, NIKE BASKETBALL VICEPRESIDENT DE MÀRQUETING
Oi?
Quan caiem a la lona, ens alcem de nou.
Com en Balboa.
Tenim l'ull del tigre. No perdrem contra el Mr. T.
Pobre d'ell!
Aquí el tenim, Olajuwon.
Ni parlar-ne. El número u no durà la nostra vamba.
Sam Bowie.
Triat per la franquícia local en segon lloc, se'n va a Converse.
Tercer, en Jordan, que se'n va a Adidas.
No ens el podem permetre.
En Perkins, qui sap. Bon somriure, bones dents.
Ara ens centrarem en tres noms
entre el número cinc i el vint del draft.
Doncs, au, posem idees en comú.
Què en penseu? Quin us fa bona pinta?
N'hi ha molts.
No us precipiteu.
Vinga, nois.
I en Lancaster Gordon? Què us sembla?
Louisville.
Va anar a Louisville, Bill. Sí, molt bé. Ho he apuntat aquí.
I en Charles Barkley? El Rei dels Rebots.
-És el cinquè, una mica ambiciós. -Problemes al vestidor.
Què vol dir això?
Insulta els rivals. Ningú el vol veure a la tele.
¿Què em diríeu si us proposés
que fitxéssim un tal Terence "T-Bone" Stansbury?
No crec que li diguin així.
Però podríem. Si dugués unes Nike.
Penseu-hi.
I què me'n dieu, d'en Vern Fleming? Bon tir en suspensió.
M'agrada en Melvin Turpin.
Melvin Turpin. Gràcies, Bill. És a la pissarra.
I en John Stockton? És lluitador, com nosaltres.
Gonzaga? Ja. Què és? Una escola vocacional?
Què t'agrada d'en Melvin Turpin?
Mel Turpin. Què t'agrada del seu joc?
Vinga, Bill.
Va jugar la semifinal l'any passat.
Ja, com els altres 40 jugadors.
És el número sis del draft.
L'has vist jugar?
-Sí… -Què t'agrada del seu joc?
Té una gran intuïció a la pista.
-Té bona visió. -33 assistències en tota la temporada.
-M'agrada com juga, és bo. -Ja.
Té carisma, destaca.
Serà un bon jugador per Europa d'aquí a uns anys
-quan plegui de la lliga. -Molt bé.
T'agrada perquè és el sisè
i ningú et criticarà per proposar-lo.
Soc un idiota, Sonny.
-No ets cap idiota. -Té bona visió.
Però en Sonny hi posa ganes. Vinga, algú altre?
Vaig a cagar.
Ei, Rob.
Sonny, però què cony et passa?
-A qui agafarem? -Digue-m'ho tu.
En Phil et va agafar perquè ets el Sr. Miyagi del bàsquet juvenil.
Digue'ns qui pintarà la tanca.
M'agrada en Barkley.
-"Problemes al vestidor." -Barkley.
És l'estupidesa més gran que he sentit a la sala.
He parlat del Barkley abans,
podries haver-me fet costat.
Allà tots fem el paperot. T'ho dic aquí, no a la reunió.
-La gent té por de parlar, allà. -Per què?
Perquè els menystens contínuament.
-No. -Sí que ho fas.
No suporto els que no en tenen ni idea,
que no foten ni brot i després fan com si tinguessin res a dir.
-Molt bé. -Mel Turpin.
Millor seria fitxar ma mare.
No pot.
I, si fos viva, no podríem pagar-la.
-Podem pagar ma mare. -"Problemes al vestidor."
Mira, tenim 250.000 $ per a tres noms.
A veure la teva brillant idea, digues.
Ens calen més diners.
Això no és brillant.
Això es pot fer quan les coses van bé. Ara ens enfonsem.
Si no canvia, Nike es quedarà sense bàsquet i nosaltres, sense feina.
-Ens calen bons jugadors. -Sí!
Barkley, Stockton, Thorpe.
M'agrada molt l'Stockton.
Però saps on és Gonzaga?
No dic que sigui ideal. És un nom.
-Millor que la teva idea, segur. -Rob.
Què?
I en Jordan, què?
No podem pagar en Michael Jordan, cony!
He escoltat en Falk durant tres hores. És massa car.
-Sr. Strasser. -Ei, hola.
-Richard. -Sí. Hola, Richard.
-Que té un moment? -Sí, és clar.
-Ho dius a la Doreen? -D'acord.
-Entesos, gràcies. -Richard.
Ja, en prenc nota. No me n'he oblidat.
-Gràcies, Richard. Adeu. -Gràcies.
Carai. Saps una cosa?
Fa temps em sabia els noms de tots els treballadors.
Les coses canvien. Els llocs creixen.
És cert.
Vols postres? Avui tenen gelats, aquí.
Hola.
-Tinc una reunió. -Amb qui?
Amb el Shoe Dog.
PREMI ESPECIAL
3. COMPTA EL RESULTAT, NO EL PROCÉS.
TRENCA LES NORMES.
Ei, Sonny.
-Hola, Katrina. -Arriba en Sonny.
Sonny.
M'estic perdent els gelats, Phil.
Per què creus que ve amb monopatí?
Som una empresa en borsa, no té cotxe?
Deu ser jove.
Fa pinta de tenir 50 anys. És calb i barbut.
Espera, és en Pete?
Per què ve en monopatí?
Potser té una crisi d'edat.
Espero que no em ratlli el cotxe.
Calen 17 capes de pintura per tenir aquest color lila.
En diuen "color raïm", és poc sofisticat, però és bonic.
-En fi, com ha anat la reunió? -Un desastre.
Perfecte. Quin és el pla?
Malgastar el poc pressupost en tres jugadors mediocres, de nou.
Vam tenir pèrdues anuals.
-He acomiadat un quart del personal. -Ho sé, Phil.
Saps que podrien eliminar la secció de bàsquet?
Que volen fer fora tothom?
Si no hi ha cap millora, ho podrien fer.
Hem de gastar més.
T'he portat per fer créixer el negoci del bàsquet.
Ha disminuït.
-Els 250.000 de l'Strasser són correctes? -Sí.
-I si pugem a 500.000? -No.
Tens sort de tenir 250.000. La comptabilitat és un desastre.
La meitat de les vambes venudes l'any passat eren de Nike.
Són 900 milions d'ingressos, només et gastaràs 250.000 en bàsquet?
Saps què diuen a la junta?
Que hi ha un milió de clients de vambes de bàsquet als EUA
que només les duria per jugar.
No tenen clar que invertir valgui la pena.
Si ho diu algú de la junta…
La junta…
El bàsquet és el futur.
Les finals de l'NBA s'emeten en diferit, són història.
La gent mira el bàsquet.
Vam guanyar quatre ors als Jocs Olímpics.
-A la gent se li'n fot. -Dominem el mercat de les vambes.
N'hem venut 200 milions, perquè la gent corre.
Camina amb vambes de córrer.
Quan fa la compra o va a treballar, duu vambes.
És el que fa.
No tenen clar què fas tu.
Ja saps el que faig.
Sé que vas als tornejos de bàsquet juvenil.
I sovint, amb una parada a Las Vegas.
I diuen que ets un gurú o un mag del bàsquet o…
És difícil de quantificar de cara a la junta.
Ja saps el que faig.
I no funciona, Sonny.
Això no vol dir que no valgui la pena provar-ho.
-La conya de "resultats perfectes". -No és conya.
És un invent.
És el que ha convertit això en un negoci milionari.
No pot funcionar sense pasta.
Has de ser responsable, tots ho som.
Jo ho soc.
Et vaig dir que no sortíssiu a la borsa, que passaria això.
Passa a totes les empreses.
Sí? A totes?
Sí, només s'afanyen a acontentar la junta.
Tu corres?
Ara ve un aforisme budista que no vull sentir?
Corres o no?
No, Phil. No corro.
És dur.
Et fa patir, és difícil.
La il·lusió és que la meta és el destí,
però el destí és l'acte mateix.
Necessito 500.000 $.
Sr. Knight, la cita de la una.
D'acord.
Molt bé, Phil.
"Quan trobis un crític savi que assenyali els teus errors,
"segueix-lo com si fos un mapa del tresor."
I aquí el tenim.
31: SAM BOWIE 2,16 m, SEGON ANY
A L'OFENSIVA. SEMPRE.
En James Worthy té la pilota, fa un crossover…
WHEATIES L'ESMORZAR DELS CAMPIONS
NOUS CEREALS MR. T. CRUIXENTS DE BLAT DE MORO I CIVADA
…i surt del camp. Portland recuperarà la possessió.
Una exhibició tècnica de Pat Riley, que vol dur l'equip fins a la final.
Street and Smith. Un fan del bàsquet.
-La vol comprar? -No, l'he llegit.
Molt bé.
-Però m'enduré aquesta. -Perfecte.
Què et sembla el noi que han triat els Blazers?
-En Bowie? -Sí.
Home, no és en Hakeem, però m'agrada.
I en Jordan, no et convenç?
Un escorta? I ara!
Té una mitjana de 17 punts.
-A l'NBA en farà 10. -És clar.
Els Bulls mateixos van dir que no canviaria l'equip.
Que no dominaria. Ho vaig llegir.
Si no fos per aquell tir amb què va guanyar el partit decisiu,
no l'haurien triat tan amunt al draft.
És massa baix per despuntar a l'NBA com ho va fer a la uni.
Ets un aficionat de debò.
No sé, simplement m'agrada jugar.
Tingui.
-Bona nit. -Igualment.
-Saps on és Gonzaga? -Spokane, Washington.
L'Stockton també és baix.
-Bona nit. -Igualment.
Ens acompanya Michael Cooper, dels Lakers.
Parlarem del seu talent per esmaixar…
…i com s'enlaira amb aquesta facilitat.
Aquesta raqueta va guanyar Wimbledon i vostè la podria haver comprat.
De debò.
És una raqueta Ashe Comp 2 i és el model de sèrie.
No me la personalitzo perquè el model Ashe Comp 2
és exactament com vull, tal com és.
Tal com ha de ser.
He treballat amb Head des de 1969 per incorporar-hi el més important.
Aquesta raqueta Head podria ser tant seva com meva.
Ho vam voler així.
El 22 de juny, Michael Cooper i altres jugadors dels Lakers
participaran en un campament.
Els interessats poden adreçar-se a…
El tinc!
Sí? No, estic parlant.
…si vols créixer, tendeixes a créixer…
-Et necessito. -…quan caus…
-Dona'm cinc minuts, Sonny. -Ha de ser ara.
-Esteu ocupats, tranquil. -Richard…
Em sap greu. N'anem parlant, d'acord?
Gràcies.
Hi ha una manera de funcionar al món dels negocis, Sonny.
-Com… -L'he trobat.
-Qui? Déu? -Seu.
D'acord, Lynwood Robinson. Et diu alguna cosa?
-No. -Un bon fitxatge, se'l rifaven.
Va anar a Carolina.
Ho va anunciar el mateix dia que en Michael Jordan.
Un gran titular al Charlotte Observer.
Als dos anys, el van traspassar a l'Appalachian State.
Ningú en va saber res més. Però mira.
És del campionat del 1982,
el tir d'en Jordan. Tothom l'ha vist.
Ho hem entès malament.
Aquí veus en James Worthy, oi?
El primer del draft i un altre massa car.
Correcte.
Per què no toca la pilota?
Perden d'un punt, a menys de mig minut pel final,
per què no toca la pilota?
Per què l'hi passen al nyicris novell de Wilmington, Carolina del Nord?
La jugada era pel Worthy i en Jordan era una opció per si estava cobert.
No, t'equivoques. En Worthy és un esquer.
Ho hem entès malament. Sap que la jugada no és per a ell.
Estan en zona 1-3-1.
Quan en Worthy canviï de banda, la defensa es concentrarà a la pintura
i deixarà en Jordan desmarcat per fer el llançament.
Ho veus? Llança de seguida. Sap que rebrà la pilota.
La jugada està pensada per en Jordan.
I ara que saps això,
mira en Jordan.
Sents que l'avió arriba a algun lloc o encara dona voltes?
Mira'l.
Mira que relaxat està.
Vol la pilota. L'està demanant.
Tot el món l'està mirant. Té 18 anys.
Està a tres segons del llançament més important de la seva vida.
I de la vida d'en Dean Smith.
Recordes que en Dean Smith no podia guanyar?
Va estar a punt tres cops i no va poder.
Pot ser l'últim intent.
No posa novells de titulars.
En Michael és el tercer que juga de titular per a ell. I què fa?
Passa la pilota a un novell de 18 anys. Per què?
Perquè en Dean veu el mateix que jo,
el mateix que va veure en Lynwood Robinson:
grandesa.
No vull fitxar tres jugadors.
En vull només un.
El vull a ell.
Fem una sèrie basada en ell.
Connectem amb quelcom més profund: la identitat.
La seva.
Què vols dir?
No és que calci la vamba. Ell és la vamba.
La vamba és ell.
Vols antropomorfitzar la sabata? Posar-hi cames i braços?
Has vist l'anunci de l'Arthur Ashe?
"Aquesta raqueta va guanyar Wimbledon i vostè la podria haver comprat."
Fem el mateix amb una vamba.
Aquí se n'aniran fàcilment 20.000. Costarà molts diners.
No si ho apostem tot a un sol noi.
-Arriscat. Tot el pressupost? -Sí.
No, ho repartirem entre tres o quatre jugadors.
-Ja t'ho he dit. -Tenim 250.000 $, doncs tots per a ell.
Saps qui més té 250.000 $? Adidas.
Si li poguéssim oferir això, Adidas ho igualaria
i llavors ja no podríem fitxar ningú altre.
A més, en Jordan ho va deixar molt clar,
rotundament clar, que no vol venir aquí.
O sigui, hauries de fer un discurs convincent, el tens?
Sí, li puc dir l'únic que la competència no té.
Que la nostra secció de bàsquet fot pena.
No m'agrada gaire.
Creus que en Phil ho voldrà?
-T'agrada la idea, oi? -La idea?
-Del Michael Jordan? -Sí.
-Què li oferiràs? -Tot el pressupost.
I ningú més veurà un duro?
En Phil et fotrà fora.
Ja m'encarrego d'ell.
Amb en Phil, la clau és fer-li por.
Ens fotràs al carrer a tots dos.
En Phil té 100 milions i una provisió vitalícia
de pantalonets roses arrapats als ous.
De què cony té por?
Posem que convences en Phil. Què collons li diràs al Michael?
En Michael és d'Adidas, li encanta. Només duu Adidas.
El coi de malles i les seves vambes.
En Michael no vol venir a Nike amb aquest panorama.
-Me n'ocuparé després d'en Phil. -En Phil no ho farà.
-Però t'agrada la idea, oi? -M'agradaria fitxar en Jordan.
El que no sé és què demanarà el seu agent.
-David. -Sonny.
Bon dia, Falk.
Bona tarda, pels que estem al món real. Com va per Oregon?
M'han dit que Nike deixa el negoci del bàsquet.
Qui t'ho ha dit?
Tinc clients d'altres esports. Acabo de fitxar l'Esiason.
-El xaval promet. És interessant, perquè… -David.
M'importa una merda. Et truco pel Michael Jordan.
Ho vaig dir fa mesos a l'Strasser: no hi compteu.
Mai n'has parlat amb mi.
T'estic fent un favor. No es reunirà amb tu.
Què vols dir?
Una reunió?
Una colla d'executius en una sala, escoltar el discurs corporatiu…
En Michael no ho farà pas, això.
No fotis, Falk. Com aneu d'ofertes?
No és qüestió de diners.
Quan algú diu això, segur que ho és.
Estem temptejant el terreny.
Volem escoltar la proposta de cada empresa.
Molt bé, veig que pensem semblant. Vull organitzar una reunió.
Els de categoria no duen calçat de segona.
Tanca'm una reunió, va.
Sonny, t'ho dic com a amic:
perds el temps.
Entre tu i jo: la UNC era de Converse,
però en Michael duia Adidas per entrenar.
Es posava les Converse per al partit.
Així que sonava la botzina, les Adidas altre cop.
-I una merda. -En Dean ho sap.
-No era entre tu i jo? -No diguis d'on ho has tret.
Els de Converse ho saben.
Ja he vist la presentació d'Adidas.
Tres paraules: tot molt ben fet.
N'has dit quatre.
Tu tens gat amagat.
Un gat lent i gras. I, per tant, no ets creïble.
Saps que serà infeliç a Adidas. És una disbauxa des que va morir l'Adolf.
Adi, Sonny. Es feia dir Adi.
El seu nom era Adolf. Literalment, Adolf.
Era un bon home.
Se'l va deixar.
És Adi. Adi Dassler. Adi Das. Adidas.
Era de les Joventuts.
No és cert. Què t'inventes?
N'he vist una foto amb l'esvàstica i la tallada de cabells.
Tots tenim un passat.
David, alguns tenim un passat i d'altres eren Nazis. Hi ha un límit.
Bé, ja és mort. Ens reunirem amb la seva família.
Quan és la reunió?
En Jordan viatja a Boston dijous per reunir-se amb Converse.
I a Nuremberg dissabte, amb Adidas.
Nuremberg?
Deixa't d'històries, va.
És molt a prop.
Total, que ho volen tancar.
Què ofereixen?
No acceptarà menys de 250.000.
Ni de conya.
-T'ho explico, vols? -No.
En Michael Jordan és el jugador que estàvem esperant.
Ja ho vas dir de n'Artis Gilmore i en Bobby Jones.
Si la perfecció és l'objectiu, malament.
-No l'encertaré sempre. -I un cop?
-Un sol tir. -Forma part del joc, Phil.
-No guanyes a cada tirada. -No juguem a daus.
No tenim xecs il·limitats.
Només et demano el que ja heu pressupostat.
-Per un de sol. -Sí.
No confonguis desesperació amb visions.
Ens caldrà més que això.
Per a un novell? Que no ha trepitjat una pista de l'NBA?
Això mateix és un novell, sí.
-En Magic Johnson no té una vamba pròpia. -Exacte.
No ho puc justificar a la junta, no té cap sentit.
T'ho diré d'una altra manera:
em jugaria la meva carrera per en Jordan.
Au, va, tio.
Em preguntaves què faig. Doncs això.
Et trobo jugadors i aquest cop sí que ho sento, cony.
Sí, és arriscat.
Quan venies vambes al teu cotxe, també era arriscat.
Calia posar-hi ous. Per això som aquí. No ho canviïs ara.
Phil...
Si mires en Jordan de debò, veuràs el que jo veig.
I què veus?
El tio més competitiu que he vist mai. És una fera.
I la competència?
-Doncs… -No m'ho diguis.
XXIII JOCS OLÍMPICS LOS ANGELES, 1984
Sé que cap de nosaltres vol parlar de negocis, avui.
No m'imagino el seu dolor.
Com diria l'Adi: "Hem de tirar endavant."
Sí, ho deia.
És una gran oportunitat per a Adidas Amèrica.
-Molt bé. -Bé.
Tenim al número u del draft.
Qui segueix, a la llista?
Marcador.
DUUNIKE
Però què cony? De debò?
No ho sé. Podem aconseguir una reunió?
-Rob. -Phil, penses aprovar-ho?
No, és una estupidesa. Ens podem reunir?
Trucaré a en Falk.
-Fes una oferta i en parlem. -No ho puc fer, això.
Llavors no cal informar el meu client.
Podeu comptar amb 250.000 $.
Ho vull per escrit.
Quan fem l'oferta, serà per escrit.
Quina emoció.
Vindria volant ara mateix.
Per què no teniu una seu a la costa est, com tothom?
Estan molt a gust aquí.
Me n'alegro.
Ei, com són els seus pares?
Molt llestos. No volen ofertes que no han demanat.
Sí? Són a Carolina ara?
No els truquis.
No ho dic de conya.
És inapropiat i poc professional.
Tant com rebutjar una reunió.
Són negocis i prou.
Per què vol Adidas, en Michael?
Perquè li agraden els xandalls.
Li donarem tots els xandalls que vulgui.
És una criatura, no pensa en el futur.
Saps què més vol?
-Què? -Un cotxe.
Un Mercedes 380 SL vermell.
Per sort, té un conseller espavilat que sí que pensa a llarg termini.
La teva humilitat m'impressiona, David.
Saps què penso? Que ni tan sols tens l'autorització.
Si no veig l'oferta per escrit,
no tinc obligació d'informar-lo.
David, no em pengis el puto…
Stan, compra'm un bitllet a Los Angeles. Deixa'l a la porta.
Al, demà no podré venir a la reunió. Vaig a veure en George Raveling.
-Qui? -Qui t'ha contractat en aquesta secció?
En George Raveling.
Entrenador de la selecció, Iowa. El meu padrí de noces. De debò…
TONY ROMA LES FAMOSES COSTELLES
És ridícul.
He mirat de parlar bé de vosaltres als Jocs Olímpics.
SEGON ENTRENADOR SELECCIÓ OLÍMPICA
T'ho agraeixo.
En Michael no vindrà a Nike. No vol ni reunir-se.
Creu-me. L'hi he dit un munt de vegades.
Ens vam entendre. Però no li agrada la vamba i prou.
No les ha dut mai.
Sí que va dir que, si algú li comprés un Mercedes 380 SL vermell,
estaria disposat a signar un contracte vitalici.
Excepte amb Nike.
A Nike no li troba l'atractiu.
Ni el significat. Adidas: "Amb Dos, i Dones Al Sac."
Puma: "Puta màquina."
-No volen dir això. -Nike no té cap significat.
Què em dius dels pares?
Ella talla el bacallà.
Sí? Doncs pot ser que parli amb ella.
Compte. Si et saltes els agents i parles directament amb la família,
et quedaràs sense feina.
No ho entenc.
En 20 anys d'experiència, mai m'he sentit així.
-Saps quan tens un pressentiment? -Sí.
Saps què? No el perdis.
Fins i tot si m'engeguen?
L'estiu del 1963,
un amic de mon pare ens va dur al seu fill i a mi a una manifestació.
Pensa que jo tenia una beca a Villanova, d'acord?
Però vaig tenir un pressentiment. No sé per què.
Així que hi vaig anar.
Quan van veure dos nois negres de dos metres, van dir:
"Ens ajudeu amb la seguretat?"
Érem dels Fruits de l'Islam.
Ens duen cap allà, ens posen a l'escenari,
just al podi.
Hi havia càmeres. Un d'ells semblava del Ku Klux Klan, saps?
Però una veu em deia que m'hi quedés.
Al cap de cinc hores estava suant com…
I vaig escoltar el discurs de l'últim orador.
Vam baixar de l'escenari.
Li vaig dir: "És el millor discurs que he sentit mai."
I ell: "Gràcies, jove."
Agafa el discurs, el plega i me'l fica a la butxaca.
Després no hi trobava la meva frase preferida.
Resulta que la segona part del discurs era completament diferent.
Quina era la frase que buscaves?
"Tinc un somni."
Sí, home, i una merda. Tens aquest discurs?
A la primera part va veure que el públic no hi connectava.
I el va canviar per complet.
Se'l va inventar tot allà mateix.
O sigui, dius que vagi a parlar amb els Jordan i…
No, collons.
-Acabes de dir que ho faci. -És la teva veueta.
La veueta et diu de fer estupideses.
La meva veu em va fer part de la història.
Tens el discurs. És increïble.
També tinc el d'en Lincoln.
-També vas fer-hi de seguretat? -Soc així de vell.
-Sonny. -Ei.
T'he buscat pertot.
Estava fent un cafè abans d'anar a casa.
M'estic pensant de contactar amb els pares.
-Amb els pares d'en Jordan? -Sí.
Sonny, això és un tema delicat.
Si et saltes en Falk, val més que ho tanquis.
Ei, a mi m'hi has fet creure, tio.
Vas començar el torneig Dapper Dan.
Vas dur-hi els millors jugadors juvenils del país.
Potser te n'has oblidat, però m'hi van convidar.
El millor dia de ma vida. Fins que em vaig destrossar el genoll.
Així que tant hi fa el que pensi en Phil, o qualsevol altre.
L'únic que compta és: quant hi creus tu?
Jo crec en tu.
Pensava que em convenceries de deixar-ho córrer.
No m'hauries fet cas.
Si et fan fora, al pis només tinc un llit.
No tinc lloc per ningú més, ho sento.
Tinc dos llençols i una tovallola, i prou.
On és?
No ha vingut.
Està malalt?
No soc la seva secretària. No en té.
On és?
-Hola. -Strass.
Ei, on collons t'has ficat?
A Carolina del Nord.
Hòstia, Sonny, per què no has avisat?
T'estic avisant ara. Soc al cotxe de lloguer, que té telèfon.
A mi no. Als pares.
Seria poc professional fer-ho per telèfon.
I et presentes a la seva porta?
Si algú pregunta on soc, digue'ls que estic malalt.
I tant. Malalt del cap.
CAROLINA DEL NORD
Disculpi'm.
Senyor?
-Què puc fer per vostè? -Busco els Jordan.
Doncs aquí els té.
És el Sr. Jordan?
James.
Sonny Vaccaro, de Nike.
Vaja, ja hi som.
-Bé… -James.
Qui és?
Hola, Sra. Jordan. Soc en Sonny Vaccaro, de Nike.
No li ha dit el Sr. Falk que no ens interessa?
Sí, em va dir que no truqués.
Ho fa sovint, d'aparèixer a casa de la gent sense avisar?
Deu ser el meu pitjor defecte, i cregui'm que en tinc molts,
però no em conformo amb un no.
I al seu fill l'hauria de patrocinar algú amb aquesta mentalitat.
-Molt bé. Vingui i seiem. -Gràcies.
Deloris, seré aquí si em necessites.
-D'acord, amor. -Molt bé.
Cinc generacions dels Jordan han viscut i mort en aquest bosc.
Duem aquí des de la Guerra Civil.
Alguns d'aquests arbres tenen més de 800 anys.
És molt atrevit de presentar-se a casa meva.
Crec que, si em diu el que vol, està bé,
però el que compta és el que pugui fer-hi.
-Que hi és, ell? -Sí.
Però no cal que el vegi, ara no és el moment.
D'on li ve el nom?
-Sonny. -Sonny?
A la meva mare li costava tenir fills.
I, quan em va tenir
i mirava cap amunt, al focus brillant de l'hospital,
només pensava en el sol.
-Encara viu? -No, ja no.
-Em sap greu. -Gràcies. Fa molt temps.
Ens va criar el millor que va poder.
Crec que és admirable donar la vida per la família.
Dones i dones fins que no en queda res.
I en dones una mica més. Però val la pena.
-Ho fa molt bé. -Sí.
Ara parlem dels meus pares i no de vostès.
De pràctica, no me'n falta, l'hi asseguro.
És clar.
Sr. Vaccaro, ¿entén que en Michael vol fitxar per Adidas
-o Converse com a segona opció? -Sí.
I, amb tot el respecte, és un error.
Fem una aposta.
Li diré com aniran les reunions.
Si m'equivoco, no vinguin a la reunió amb Nike.
Però, si tinc raó, sisplau, contempli venir amb en Michael.
Amb Converse, en John O'Neil tindrà el cabell ben engominat com un desgraciat.
Perdoni'm.
Molts d'ells duran corbates vermelles dels Bulls.
En John segur que duu el Rolex.
"He vist molt de bàsquet,
"però la sensació que tinc quan veig jugar en Michael
"l'he tingut amb molt pocs jugadors."
Quan acabi la reunió,
voldria que li preguntés al John això:
"Com destacarà de la resta, en Michael?
"Com el faran diferent?"
I la reunió amb Adidas? És la seva primera opció.
-"Hallo, senyoga Jogdan…" -M'ho pot dir i prou.
D'acord, perdoni.
Diran això:
"Tenim les millors vambes. Ras i curt.
"Totes de cuir. Tothom les voldrà dur.
"Converse no llueix tant."
I això li dic jo, no Adidas: no els falta raó.
Entenc per què en Michael hi vol anar.
I els hi pot preguntar això:
"Qui dirigeix la seva empresa?"
Crec que els quatre que hi haurà tindran quatre respostes diferents.
Aquest és el problema d'Adidas, ara.
I serà un maldecap per vostès en el futur.
I què li pregunto a vostè?
Pregunti'm per què soc a Wilmington.
Per què és a Wilmington?
Perquè crec en el seu fill.
Crec que és diferent.
I crec que vostè és l'única persona del món que ho sap.
Per això soc a Wilmington.
Molt bé, Sr. Vaccaro, gràcies per venir.
-Gràcies. -Molt bé.
Quins collons que tens, desgraciat.
Malparit!
Et presentes a casa seva?
Sou tots tan estúpids, a Pennsilvània?
Vols arruïnar la teva puta carrera?
És en David Falk.
Et presentes a casa seva?
Vas dir que seria poc professional trucar.
Quina puta gràcia.
La meva feina és protegir els Jordan de gent com tu.
Quan em vas per l'esquena, em fas semblar inútil.
I, si el fitxeu, em fa semblar irrellevant.
Això no se li fa a un agent.
Si al teu client li sembles irrellevant, no veig quina culpa en tinc jo.
Hauries de parlar-ho amb un terapeuta.
No voldries pas parlar-hi.
No voldries una vida tan desgraciada com la seva,
però no em deixes més remei.
Ara, amb el que has fet,
si no tanques un tracte miraculós amb els Jordan,
si no deixeu de fer les putes soles Air
i les convertiu en Air Michael Jordan,
t'enterraré viu.
I et calaré foc, ballaré i pixaré sobre la teva tomba
i et follaré les òrbites dels ulls.
-No vull ser el teu terapeuta. -Em vols donar pel cul?
Puto herpes simple 2 dels collons!
Que sàpigues que hi ha un segon tipus d'herpes
em fa pensar que el tens.
És clar que sí!
Tothom té herpes.
Saps per què tu no, Sonny? Perquè no et menges un torrat.
Mai ho havia vist així.
Soc un puto monstre, d'acord? Els meus advocats valen milions.
Et partiré en dos. Et rosegaré els ous.
Mastegaré el teu puto escrot, em sents?
T'agafaré els ous i me'ls menjaré, hòstia.
Em menjaré els teus ous!
Mira, n'estic fins als pebrots, de les teves històries.
Què? Te'n fots, de mi?
Au, va, David. Som al telèfon a 5.000 km de distància,
som dos paios en baixa forma. És ridícul.
No estic en baixa forma. Estic de puta mare.
Quant fa que no em veus? Estic en plena forma, cony.
Et crec, David.
Si no envies l'oferta al Michael i la tanqueu,
m'encarregaré personalment que cap puto client
signi mai amb Nike,
i Nike quedarà fora del negoci del bàsquet per sempre.
I tu també.
I si tanquem el tracte?
Tu i jo serem amics de l'ànima.
És dilluns.
I què?
Venen a Beaverton, Colombo. No t'ho repetiré.
Són de camí?
-Ja t'ho he repetit, imbècil. -D'acord, molt bé.
No t'emocionis. En Michael no està pas content, d'anar-hi.
La seva mare l'obliga.
Ho entenc.
Ei, David?
Sí?
Fins dilluns.
Que et bombin!
Hòstia!
Sonny?
En Phil et vol veure.
Dona'm 10 o 15 minuts.
No, ha de ser ara.
8. PERILLS: BUROCRÀCIA CONSUMIDORS D'ENERGIA VS. DONADORS
CONÈIXER LES FEBLESES NO TENIR MASSA AL PLAT
AMBICIÓ PERSONAL
Sonny, ¿has anat a cal Michael Jordan, has parlat amb sa mare
i has acordat una reunió amb ells i Nike pel dilluns?
Ens cal una oferta en ferm.
No tens autorització per fer cap oferta.
El representant compta amb la suma total.
-250 l'any, cinc anys garantits. -No ho podem pagar.
-És molt irresponsable, ho saps? -No ho és.
Converse els n'oferirà 100.
I els alemanys igualaran els 250.
Sonny, soc el director de l'empresa.
Tu fas el que et mani. Treballes per a mi.
Si vols triomfar al bàsquet, has de gastar.
No hi ha res de franc a la vida.
Digues-ho als nens a qui dones sabates.
Això funciona, és una bona idea.
Segur? És teòric, no es pot mesurar.
El típic valor Sonny.
Quina va ser la meva primera idea? Un all-star d'instituts.
Ara totes les empreses tenen el seu propi all-star juvenil.
Regalo les idees, Phil. De franc.
El problema és que les veus com teves.
És sobre tu, el teu jo i l'ego.
No hi ha jo, només el no-jo.
-El no-jo? -Sí.
Que té un Porsche de color raïm, el dalai-lama?
Tu ets imbècil, Sonny? Ets imbècil o ho fas veure?
Només et dono la meva recomanació. És la més segura que he tingut mai.
Mira, si vols obrir la teva empresa…
-La meva empresa? -Et desitjo sort.
Pots ser impetuós, cometre errors, ser imprudent…
Però aquí fem les coses d'una manera:
prenem decisions acurades, estratègiques i amb resultats predicibles.
És clar. Predicibles, acurades. Com vas construir això, Phil?
Ves-te'n a la merda, Sonny.
D'acord. Ho has fet, has aconseguit la reunió.
Per preparar-la, no et cal una oferta en ferm.
Si no et dono llum verda diumenge,
no tens ni pressupost, ni la sèrie Jordan,
ni una oferta en ferm pel dilluns.
Així que, si canvio d'opinió, ho cancel·laré.
Ja no sé com dir-t'ho amb més èmfasi:
si no tanquem aquest tracte, no sé què hi faig, a l'empresa.
Entesos.
ECTOMÒBIL
Es vol jugar alguna cosa més en aquesta mà, senyor?
Potser l'escriptura de casa seva?
Hauries d'agafar algun pijama per demà.
No sortirem de l'oficina.
En Michael Jordan vindrà a Beaverton.
Hòstia puta.
Anem a veure en Pete.
A què dec l'honor?
Necessito una vamba, Pete.
Ja m'ho imaginava.
Em cal la millor vamba de bàsquet de la història.
-Quant temps tenim? -Per dilluns.
Passa al despatx.
Eres tu que anaves amb monopatí pel pàrquing?
-Sí. -Per què t'ha agafat per això?
Tinc una crisi d'edat.
Ha de ser individual.
Mira-ho així: les Converse són vambes normals, oi?
Tots els jugadors les duen iguals.
Amb aquesta, en comptes de pagar-li perquè dugui les vambes,
creem unes vambes al voltant de l'esportista.
O sigui, la vamba és una manifestació física de l'individu,
en comptes de fer servir l'individu com a emblema de l'empresa.
Una cosa així.
Els requisits són
que parli com un individu,
dirigida al públic general
i que sigui la sabata més bonica del món.
Exacte.
Forma o funció?
Les coses poden ser boniques o pràctiques. Rarament totes dues coses.
Inventa't quelcom nou.
Fa milers d'anys que els humans portem sabates
i el disseny ha canviat substancialment un sol cop:
quan es va distingir entre el peu esquerre i el dret.
D'això fa 600 anys.
-Doncs la forma. -Bellesa.
No la funció?
Ja saps el que diuen:
"La poesia només fa el món tolerable.
"L'enginyeria ens ha dut a la lluna."
Merda, me n'he d'anar.
Posa-t'hi avui.
Demà és dissabte…
Si no vens demà, no cal que tornis.
Pensem igual.
Per a quin jugador és la vamba?
Michael Jordan.
Sra. Jordan.
-Un plaer conèixer-la. -Igualment.
Sr. Jordan,
els agraïm que hagin vingut fins aquí.
Per aquí.
Gràcies.
Ja hi som.
-Com ha anat tot? -De meravella.
Les Converse All Star.
Van començar a la pista de bàsquet, però ara…
Són pertot arreu!
-Són pertot arreu! -Converse All Star.
Vamba oficial dels Jocs Olímpics del 1984.
La sensació que tinc quan veig jugar en Michael
l'he tingut amb molt pocs jugadors.
I aquests jugadors són aquí, a Converse.
És així de senzill.
Michael, et tractarem com la nostra superestrella
abans que trepitgis una pista de l'NBA.
Busquem una vamba que atregui també fora de la pista.
¿Què atreu més
que la sabata que duen els millors?
La tradició i la història són dos pilars de Converse.
Tenen una llista impressionant,
els tres millors de la lliga:
Magic Johnson, Larry Bird i Julius Erving.
Però una altra manera de veure-ho
és que, com a molt, en Michael serà el seu quart jugador.
Senyora, estem parlant de Magic Johnson i Larry Bird.
Jugarà com ells.
L'anomenaran a la mateixa frase que ells.
Hi ha res millor que això?
No, són massa planes. No hi ha prou color.
Els Bulls són vermells i negres. Hi pots afegir vermell?
No està permès
que hi hagi ni un bri més de vermell.
Quina és la regla concreta?
El 51 % de la sabata ha de ser blanc.
L'NBA és molt estricta amb això.
-El sancionaran. -A ell?
5.000 $ per partit.
Estem fotuts.
I ficar més vermell?
Molt més vermell.
I si paguem les sancions?
I en fem un anunci.
Ens donarà titulars.
"Sancionaran en Michael Jordan per ser massa colorit."
Sí.
Més vermell.
Perfecte.
Subversiu, individualista.
Així.
Hi penseu sovint, en les vambes de bàsquet?
-Jo més aviat penso en el bàsquet. -Més màrqueting.
Les vambes de bàsquet són la meva principal preocupació.
-Ho sabem. -Sí.
Fa temps que tinc una obsessió persistent
que he guardat i nodrit
a l'espera de fer la sabata de bàsquet perfecta.
He intentat aplicar-ho a la línia Sole.
Pensava que s'hauria de dir Air Sole,
però no és ben bé allò.
És això.
Què és?
Air Jordan.
És perfecte.
-Sí. -Què passa?
Crec que en David Falk em va dir el mateix nom.
Què?
-Que li donin. -Li direm que ho ha dit ell.
-Sí. -Ho has dit tu.
-Bé. -A pastar Falk.
-Idea teva, Pete. -Meva.
Sí. Air Jordan.
6. VIU DE LA TERRA.
Aquest lloc m'agrada més quan és buit. Què diu de mi, això?
Si això no funciona, adeu a la feina, adeu als xecs.
Ho saps, oi?
Tu no tindràs problemes. El que faig jo no es posa al currículum.
No m'amoïnaria, ets molt convincent.
Sí, és el que faig.
També sé que a vegades la gent s'equivoca del tot.
Algú li va vendre a l'emperador que havien de bombardejar Pearl Harbor.
T'estàs comparant amb en Hirohito?
Ens ho podem endur, oi? Si no ens ho cobren…
D'alguna forma, sí.
Coneixes la nova cançó d'en Springsteen, Born in the USA?
Tothom la coneix, Rob.
Doncs tinc la cinta al cotxe.
L'escolto cada matí, per espavilar-me.
La canto amb ganes, em…
Em poso a cent amb la llibertat d'aquest país.
Ja m'ho imagino.
Però aquest matí em fixava en la lletra i no tracta de la llibertat.
No gens. Va sobre un paio que torna del Vietnam i no troba feina.
I jo bramant-la amb entusiasme,
amb una idea completament equivocada.
I saps que fem el 80 % de les nostres sabates
a Corea del Sud i Taiwan.
I sé que hauria de ser ambivalent amb això.
Però no ho soc.
El jutge del divorci
només em va donar els diumenges.
Pots ser pare quatre hores cada diumenge al parc.
És l'únic temps que veig l'Avery.
Ja, ho sé.
Està perdent el costum de veure'm.
Però té set anys i vaig…
Vaig començar a regalar-li Nikes cada diumenge,
i és el que espera amb il·lusió
quan ens veiem.
Li porto sabates perquè m'estimi.
Deu tenir 60 parells.
Les sabates, doncs,
fan que jo signifiqui quelcom per ella.
I, si en Phil tanca la divisió,
fa vergonya, però continuaré comprant-les,
encara que continuï enriquint en Phil i que les fem a Taiwan.
Però no ho vull fer.
Només vull que l'Avery m'estimi
i vull la feina.
I crec que t'has pres els riscos una mica a la lleugera,
podries endur-te'ns a tots amb tu.
Mira, si volem aconseguir-ho, hem de prendre riscos.
Parles com un home sense una criatura el diumenge a la tarda.
Em sap greu.
No passa res.
Entenc per què ho fas.
No, és només una vamba.
-És… -No.
Una sabata és només això fins que algú hi fica el peu.
Ei.
Per molts anys.
Gràcies.
Ei, Sonny.
Estem a punt.
-És el teu aniversari? -Sí.
No facis la següent pregunta.
Doncs aquí la teniu.
Això és la maqueta, però serà ben igual.
Sí, la veritat és que és una bellesa.
Té la lògica de l'aigua.
És natural.
Com si sempre hagués estat aquí.
Com si sempre hagués existit.
Bé. Que processin els prototips de seguida.
En nom de tota la família, ens complau rebre'ls a Alemanya.
I gràcies per fer
l'esgotador viatge per venir a veure'ns.
Sí, gràcies.
Michael, ets la propera generació.
No t'interessa que et posin amb en Magic i en Bird.
Pertanys al nostre quadre d'esportistes.
Aquest estil només és nostre. Són totes de cuir.
Són les úniques opcions?
Bé, l'NBA té regles, però tenim opcions, sí.
És un negoci familiar, però qui pren la decisió final?
La família ha patit una pèrdua terrible.
La Kathe és qui mana ara.
Sí, així és.
És una col·laboració, així que…
Una decisió de grup.
T'agrada aquest racó.
És l'únic sofà còmode de tot l'edifici.
On és en Rob? I en Howard?
En Rob ha anat a menjar.
No és robar si el caixer no hi és.
Heu dormit aquí els tres?
Sí, ha estat bé.
Ha sigut com als vells temps.
Ja teniu un nom?
-Per a què? -La sèrie del Michael Jordan.
Si fem aquesta oferta, val més que en tinguem una.
Ja, sí, hem pensat que…
En Pete creu que hauríem de dir-ne Air Jordan.
No ho sé.
De debò?
Potser em farà el pes.
-Tot el pressupost? -Sí, tot seu.
Com ho has decidit?
He anat a córrer.
Air Jordan. Collonut.
Rebré els Jordan a fora. Els duré a dalt.
Vols que te'ls passi a tu? I parleu de…
Sí, parlaré del meu paper pel camí.
I llavors els passo a en Rob.
Molt bé. Phil, vull que arribis set minuts tard a la reunió.
Soc el director, hi he de ser tota l'estona.
Sembla desesperat. En Phil té mil coses a fer.
L'única manera de mostrar-ho és arribant tard.
Ha tret temps de la seva atapeïda agenda per ells.
Podrien sentir que en Michael no és prioritari per ell.
No.
En Sonny té raó, amb això.
Fa que sembli més important. Si en Phil hi és,
és una reunió més important.
Entenc el que diu en Sonny, però…
Hem de muntar la sabata i imprimir el disseny.
-Quantes? -Una.
-De debò? -Sí, només una.
Si en tens més d'una, en disminueix el valor.
M'agrada. Tenim un vídeo? Aquestes coses, millor amb vídeo.
-Sí. -L'hem d'ensenyar?
Els de màrqueting hi han ficat temps, Sonny.
D'acord, aquest equip és prou bo.
Tots en sou capaços, i confio en cadascun de vosaltres.
Penseu a centrar-vos a respirar.
Quan inspireu i expireu, sigueu-ne conscients.
Ens veiem d'aquí set hores i 25 minuts.
De què carai parla?
Ha dit que expirem mentre inspirem?
Crec que sí. No ho sé.
7. LA TEVA FEINA NO ACABA FINS QUE LA FEINA ÉS FETA.
NIKE INC. DIVISIÓ DE MÀRQUETING INFORME DE JUGADOR: MICHAEL JORDAN
"EL QUE M'HA IMPRESSIONAT MÉS D'EN MICHAEL ÉS L'AMOR PER LA SEVA FAMÍLIA…"
"TÉ LES QUALITATS PER SER UN GRAN JUGADOR: CONFIANÇA I DESTRESA."
Què hi ha?
Per què no vas a casa i descanses? Ja no pots fer-hi res més.
Com estàs?
Igual que fa 72 hores. Crec que estàs boig.
Però ara tinc 45 anys, i no pas 44.
A banda d'això.
Crec que ho tenim.
Mira, Sonny,
a vegades el millor que pots fer és tot el que pots fer.
M'entens?
I no estàs sol.
En Howard és clau.
Jo soc de màrqueting, tinc algun truc.
Tens trucs?
Tinc un bon ganxo a taulell.
Quines ganes de veure-ho.
-Hola, senyora Jordan. -Gràcies.
-Ja són aquí. -Quant de temps.
Un plaer.
Encara té el telèfon al cotxe?
No, el vaig haver de tornar.
Vaja.
Hola, Sra. Jordan. Moltes gràcies per venir.
Hola, Mike. Endavant.
Per aquí.
No volia venir, però escoltarà. M'ho ha promès.
L'escoltarem.
Gràcies per fer-ho possible.
Pugem per l'escala.
JUNTA DIRECTIVA
Benvinguts.
-Apa! -Hola.
Hola.
Un gran dia. Esperem que sigui el primer de molts èxits.
-On és en Howie? -No ho sé.
-De debò? -No ho sé.
Bé, com ha anat el vol?
-Tot bé? -Sí.
Hi havia molts tafaners.
Ah, sí? Michael, no els has espantat tu mateix?
De tan amunt que salta…
Tenen un rètol i coses per picar.
Ara arriba en Howard.
És en Howard White.
Sr. i Sra. Jordan.
Sra. Jordan, un plaer.
Tant de gust, Sr. Jordan, com està?
Només un altre germà a la sala i fa tard.
-James. -No és per mi.
-Els explico què ha passat. -El meu fill.
Mike, com va, campió? Estic content de veure't.
Que bé que hi siguis.
És que dos advocats m'han dit
que les millors hamburgueses són ben a prop.
A Portland, a prop és més lluny del que sembla.
Li agrada, això?
M'agrada.
Hi tenim de tot.
La muntanya. En diuen el mont Hood.
És molt bonic.
Res a veure amb en Robin.
Hi plou molt. Cal paraigua.
Un cop que plovia molt,
jo era al cotxe buscant el paraigua.
Anava ben vestit,
tot mudat i plovia a bots i barrals.
Els blancs corrien sota la pluja.
-Sí? -I sabien que plovia.
Però què els hi passa?
Segur que hi ha coses pitjors.
Té raó, segur.
També me n'encarrego, d'això.
Intento ocupar-me dels nostres joves. Que prenguin bones decisions.
Ja.
Però ja sap, els joves també s'han de divertir.
Té tota la raó.
I ens divertirem.
Seguin, va. Deuen estar cansats.
Han estat dempeus i caminant per l'aeroport.
-Reverend. -Com va?
No des de Washington.
Encara em diu així?
M'agrada. Ma mare em deia que seria predicador…
No sabia què se'n faria, de mi, però aquí em tenen.
Aquí el tenen.
-Tot bé? -Sí.
Molt bé. Vegem-la.
Els colors dels Bulls.
Així és.
Sí, senyor.
Sí. Traguem-la d'aquí.
Què els sembla?
Es diuen Air Jordan.
Sé que t'agraden primes de sola.
Les farem a mida, com vulguis.
Estaran dissenyades especialment per a tu. Traurem el motlle del teu peu.
Retallarem l'amortiment…
Perfecte, Pete. Així doncs, què en pensen?
La sabata és vermella i negra.
-Sí. -L'NBA no regulava el color?
Sí, el regulen.
Les volien totes blanques, però, amb tot el respecte,
que els bombin. Pagarem les sancions
d'en Michael cada partit.
Perdonin. Hola.
-Ei. -Disculpin-me.
Phil, li explicava a en Michael que pagarem…
I jo intentava explicar que soc el director de l'empresa,
que està valorada en gairebé mil milions.
I estic tan enfeinat que no s'ho creurien.
Això és tan important que he dit a la secretària
que no em perdria la reunió.
Així d'important és. Continua, Sonny.
Li deia a en Michael que pagaríem les sancions pel disseny.
-Una per partit. -Genial.
Sí.
-Tenim cap vídeo? -Sí, en tenim un.
Pensava que potser els Jordan estarien interessats
en com veiem el futur a Nike
i com posicionaríem en Michael
com a individu,
i no com un jugador qualsevol
que calça unes vambes.
NOVELL DE L'ANY
No hi ha límits a Nike.
Pots fer qualsevol cosa.
Com ha anat a parar aquí?
Creiem que en Michael pot representar més que un jugador de bàsquet,
que en trobes pertot arreu.
Aquí en tenen un de fotut.
En Rob vol posicionar els jugadors.
Això no s'ha fet mai.
Som uns pioners en això. Tens el vídeo?
El mirem? Perfecte.
Mirem una pel·lícula.
Deixeu que apagui els llums.
Sí.
Deixaré que parli per si sol.
Li dono a començar.
-Perdona. Treu-lo, Rob. -Sonny?
-Sisplau. -Sonny, què cony fas?
Oblida les vambes.
I els diners. És igual, no te'n faltaran.
Amb diners pots comprar de tot, menys la immortalitat. Això es guanya.
Et miraré als ulls i et diré el futur.
Et van deixar fora de l'equip de l'institut.
A base d'esforç, has arribat a l'NBA. Guanyaràs campionats.
És el somni americà i al públic li encantarà.
La gent t'adorarà.
I tant si t'adorarà.
Perquè, quan descobrim algú boníssim, l'adorem.
Et farem ser algú que mai ha existit.
Canviaràs el món, collons.
Però saps què?
Un cop siguis a dalt de tot,
et deixaran caure.
És el més probable.
Et fem ser quelcom que no existeix
i això vol dir que has d'intentar ser-ho.
Tot el dia, cada dia.
Així funciona. I ho fem una vegada rere l'altra.
I et diré la veritat:
t'atacaran, et trairan, t'exposaran i t'humiliaran.
I sobreviuràs.
Molts poden escalar aquesta muntanya.
És el camí de baixada que els trenca.
Perquè és el moment en què estàs sol de debò.
I què faràs, llavors?
Pots reunir les forces per lluitar contra el dolor i aixecar-te de nou?
"Qui ets, Michael?"
Aquesta serà la qüestió que definirà la teva vida.
I crec que ja en coneixes la resposta.
Per això som tots aquí.
"Una sabata és només això
"fins que algú hi fica el peu."
Així pren significat.
La resta dels mortals volem tocar aquesta grandesa.
Volem que duguis les vambes,
no per donar sentit a la teva vida, sinó per donar-ne a les nostres.
Tots en aquesta taula serem oblidats quan ens arribi l'hora.
Però tu no.
A tu et recordaran sempre.
Perquè algunes coses són eternes.
Ets en Michael Jordan i la teva història farà que vulguem volar.
Sé que el Sr. Falk ja t'ho ha explicat,
però t'ho volia donar en persona,
perquè és l'oferta més important que Nike Basketball ha fet mai
a cap esportista.
Comptem que la resta faci ofertes semblants.
Gràcies, David.
Tanmateix, Nike fa temps que busca la seva estrella del bàsquet.
I creiem que tu ets l'estrella.
Bé, gràcies, Sr. Vaccaro, Sr. Knight.
Sr. Strasser, Sr. White, gràcies.
-Adeu, Sr. White. -Sra. Jordan.
Gràcies.
Poden venir per aquí.
Moltes gràcies.
Gràcies.
Sr. Jordan.
-Gràcies, Michael. -Truqui'm quan vulgui.
Donarem una ullada a totes les xifres i us en direm alguna cosa…
quan sigui.
Gran discurs.
Emotiu.
Genial. Gràcies, David.
D'on ha sortit, això?
-No ho sé. -En Sonny l'ha clavat.
Molt bé, Sonny.
Què collons és això de les sancions?
Crec que és nostre. Hem d'esperar i veure què passa.
Un gran discurs.
Boníssim.
"Tots els de la taula serem oblidats."
Crec que a mi em recordaran.
Crec que el que he fet és impressionant.
Sabeu? En fi…
Bon discurs.
El tenim.
Ei, soc en Sonny.
Sí, no, sí.
Sí, compteu amb mi. No en sabem res, dels Jordan?
D'acord, doncs… Tan aviat com pugui. Tens el telèfon de casa seva?
D'acord.
Adeu.
Digui?
Sonny.
Ei, Howard, què hi ha?
Ei, escolta. Ho acabo de saber.
Adidas ha igualat l'oferta.
Els 250?
Sí, els 250 i un cotxe.
No pot ser.
Sí. Avui he parlat amb en James, el pare d'en Michael.
És el que m'ha dit.
Crec que encara no l'han acceptat, potser som a temps.
Et volia avisar, per si pots moure fitxa.
Ja, però…
Aquesta era la jugada.
Era això.
En Falk ens trucarà. Podries parlar amb ell.
Segur que se'n mor de ganes.
Sonny… Em sap greu.
Ei, Howard…
Moltes gràcies, eh?
Gràcies per tot el que has fet.
Cap problema. El que calgui.
T'agraeixo que creguessis en mi.
Fins aviat.
D'acord.
Hola, Falk.
Sr. Vaccaro.
Sra. Jordan.
Tinc una notícia per a vostè.
Endavant.
No esperava la meva trucada?
Normalment, ho sabria pel Sr. Falk.
Però és una sorpresa agradable, de debò.
Li he dit al Sr. Falk que me n'ocuparia.
I l'hi agraeixo molt. Gràcies.
En Michael acceptarà el sou de 250.000 garantits.
I la vamba durà el nostre nom.
Què?
Sí.
De debò?
No es faci el sorprès.
No. Molt bona decisió.
No se'n penedirà. Li dono la meva paraula.
No he acabat.
És clar. Disculpi. Continuï.
Acceptarem el tracte i ens comprometrem de seguida,
però amb una petita condició.
Digui'm.
No és res, de fet.
És tan obvi, que l'omissió
dels termes de l'acord devia ser un error.
Segur que sí.
En Michael percebrà un percentatge
per cada venda de les sabates.
Disculpi?
No de totes les vambes Nike, només de la seva sèrie.
Sra. Jordan, el negoci no funciona així.
Entenc la seva idea, però…
Als esportistes se'ls paga per la llicència,
en aquest cas, un pagament excepcional,
però no participen en les vendes brutes de les sabates.
Perquè Nike té accionistes i no és possible.
Seria conflictiu per a la indústria.
I hi ha tot de factors econòmics.
És molt complicat.
Segur que és força complicat.
Però així és més clar,
perquè vostè i la resta de la família saben
exactament quant cobrarà cada any.
No és això, el seu interès.
-D'acord. -Entesos?
L'interès d'en Michael és que la sabata sigui significativa,
per tal que els joves, molts sense mitjans,
vulguin gastar els diners que han guanyat amb esforç
durant una setmana o dues.
En Michael ha de donar significat a la vamba.
El seu nom és a la vamba.
I creiem que és en benefici seu,
perquè la seva imatge és promocionada per Nike.
No. La seva imatge, el seu nom,
només són significatius per a Nike
si ell fa 40 punts cada partit,
supera el Hakeem com a Novell de l'Any, entra a l'All-Star i al quintet ideal.
Això seria excepcional.
I és l'NBA, són els millors dels millors.
Ha de ser millor.
Guanyarà campionats,
i uns quants, serà l'MVP de les finals… El conec.
Selecció de l'All-Star, MVP de l'All-Star, Defensa de l'Any…
Senyora, amb tot el respecte,
en Sidney Moncrief és el Defensa de l'Any.
En Dantley va ser el màxim anotador.
No pots ser en Magic i en Michael Cooper. És bàsquet.
Però, si ho fa, mereix ser recompensat.
Guanyeu i guanyem.
És tot el que demana.
Ho entenc, però el negoci no funciona així.
Inverteixen el capital i en treuen la recompensa, és així.
Potser això ha de canviar.
Perquè, si fa el que crec que farà, el que vostè també creu que farà
i el que en Michael sap que farà,
no serà l'NBA qui el promocioni.
Pot estar segur que serà al contrari.
I, en aquest cas, es mereix una porció.
Sra. Jordan, entenc el que diu.
Hi estic d'acord.
Però és que el món no funciona així.
A la gent com el seu fill, als que treballem per viure,
no ens deixen posseir res.
Prenem el millor que trobem.
I és un molt bon tracte.
És l'oferta més generosa que l'empresa ha fet mai,
de molt.
En Michael es podria lesionar el genoll.
Sr. Vaccaro, entenc
que el negoci és injust.
És injust per al meu fill
i també per a gent com vostè.
Però, molt de tant en tant,
apareix algú tan extraordinari
que obliga els que es resisteixen a deixar anar part de la riquesa
a fer-ho, no per caritat,
sinó per cobdícia.
Perquè són tan especials
i tan infreqüents que les seves demandes han de ser ateses segons la seva vàlua,
perquè entenen el que valen.
O ho entén la seva mare.
Diu que en sap molt, del meu fill.
Digui'm:
¿soc jo qui creu en ell, en el seu nom,
o simplement soc el reflex de qui és
i del que opina de si mateix?
No va venir a casa per això?
Sí.
D'acord.
L'hi repetiré clarament altre cop:
en Michael rebrà 250.000 $
i un Mercedes-Benz que ningú recordarà d'aquí un any.
Però rebrà una part
de la facturació de la sabata i de totes les futures Air Jordan.
"Una sabata és només això
"fins que ell hi fica el peu."
Què ha passat?
No l'hem aconseguit.
T'he sentit tancar amb sa mare.
Adidas ha igualat.
-En vol més. -Més diners?
Ho sento, Phil.
Vol una part de la sabata.
Facturació bruta. Tot el que dugui el seu nom.
-Ho sé, em sap greu. -Hòstia.
Em sap greu.
A la merda. Fem-ho.
Si no m'equivoco, tu creies en ell, no?
Sí, és clar.
Quin sentit té un guru del bàsquet si no li fas cas?
La junta no ho aprovarà. No ha passat mai.
Et posaries en perill. Et podrien destituir.
Si tens raó amb ell, serà el millor que li ha passat a l'empresa.
Valdrà la pena. Jo m'ocupo de la junta.
És un gran risc.
Se't recorda per les regles que trenques.
Tanca el maleït tracte.
Sonny,
així he bastit l'empresa.
Entesos, Phil.
Va, que ho tens.
10. SI FEM LES COSES BÉ, GUANYAREM DINERS GAIREBÉ AUTOMÀTICAMENT.
Digui?
Sra. Jordan.
Sí.
He parlat amb el director.
I?
Nike Corporation acceptarà els seus termes
i oferirà a en Michael una participació directa
en la facturació de cada sabata amb el seu nom,
a qualsevol lloc del món.
Sí. Enhorabona.
Gràcies.
Que hi és, en Michael? Voldria parlar-hi.
Sí, ja és hora.
Digui?
Ei, Michael. Benvingut a Nike.
Digui?
Ens trobem al corral.
Sonny, ara…
És important, Rob.
Ei, escolteu tots.
Acabem de fitxar en Michael Jordan!
Sí!
La carpeta de l'Ewing.
Sobre la botzina.
Sí, bé,
què vols, m'encanta el suspens.
Percentatge de vendes?
No et mentiré.
Els vostres advocats cobren milions, no?
No, tenen un topall.
No sé si t'hauria de dir això,
però Adidas no hauria igualat el percentatge.
Ningú ho hauria fet.
He pensat que t'agradaria saber
quan algú et fa una jugada.
Molt amable, David,
però crec que és un tracte bo per a tothom.
Ah, sí?
Què fan a Adidas?
Estan pivotant.
Cap a qui?
Mel Turpin.
Interessant.
No és client.
Com està en Phil?
-Molt bé. -Un gran pas.
Així vam fer Nike.
M'hauries de posar en marcació ràpida.
Sisplau.
En Howard agafarà el timó. Tu te n'aniràs aviat.
Ja no queden llebres.
Això és el que tenen, que sempre en fan més.
Sí, és cert.
Et diria que ha sigut un plaer fer negocis,
però mai ho és.
I no cal.
No tinc amics.
Tinc clients, d'acord?
Per això soc un agent de puta mare.
Un dia em vendré el negoci i em faré molt ric.
Menjaré sol.
Però seré ric. Llavors ja buscaré amics.
Avisa'm quan tornis a trobar un jugador extraordinari.
Pensava fitxar l'Ewing, què et sembla?
En Pat? Va emigrar de Jamaica a una caseta prop d'Auburn Street,
a Cambridge, Massachusetts, quan tenia 13 anys.
Mai havia jugat a bàsquet.
Jugava a futbol.
En Mike Jarvis el va veure al Cambridge Rindge and Latin,
el va reclutar i van guanyar tres estatals.
És el tipus de jugador que hauria de calçar Nike
i crec que pots fitxar qui vulguis després del nostre tracte.
De res.
M'hauries d'estar agraït.
Per què?
Pel nom de la sabata.
Air Jordan?
Sí.
No, és d'en Pete. Adeu.
No, jo te'l vaig dir.
Jo… Sonny? Sonny… M'ha penjat.
Vaig dir "Air Jordan" o no?
Ho tenim tancat.
Enhorabona.
Estàs bé?
Em concentro en la respiració.
Per què?
Faig una meditació de perdonar-me.
De què t'has de perdonar?
Potser hem establert un precedent perillós.
Ara tots els esportistes voldran un percentatge.
I després voldran accions i…
A la merda.
Som massa.
Si ens carreguem el negoci, almenys ho haurem gaudit.
Semblava com als vells temps de Nike.
Sí. Al principi pensava que es pronunciava "Nicky"
quan vaig veure el nom.
Alguna cosa a dintre meu em deia que li posés Dimensió Sis.
Creus que hauria triomfat amb aquest nom?
No.
El nom de la deessa de la victòria
la fa més atractiva per als esportistes.
Els consultors deien que els noms de quatre lletres eren millors.
M'agraden els noms així.
I el logo, què?
Se suposa que és un so.
El so de què?
No ho sé.
Vam pagar 35 $ a la Carolyn Davidson pel disseny l'any 1971.
Diuen que no et va agradar.
No, vaig dir que m'hi acostumaria.
T'hi acostumaràs.
Ei, Phil.
Ningú altre m'hauria contractat.
És la veritat.
T'ho agraeixo.
Ets un home brillant, Sonny.
Tens coratge.
Això és el que fas, aquí.
Gràcies, Phil.
Segur que ens va bé.
Quant ha recaptat el model més venut, tres milions?
És ell sol. Quant pot suposar?
L'AIR JORDAN VA FACTURAR 162 MILIONS DE DÒLARS EL PRIMER ANY.
Com va?
Bé, i tu?
Molt bé.
Posa'm això, també.
Com pot ser que no el fitxéssim?
-Sabies que era bo? -I tant.
Tots ho sabíem.
L'Stu no hi pinta res.
-Que vagi bé. -Igualment.
Tothom ho sabia.
No.
Això és una merda.
Ni de broma.
Quina puta merda.
És horrible.
No.
LA MARCA AIR JORDAN SUPOSA 4.000 MILIONS DE DÒLARS EN VENDES ANUALS PER A NIKE.
Descartat.
EN MIKE VA ACONSEGUIR EL SEU COTXE.
EN ROB STRASSER VA REVOLUCIONAR EL MÀRQUETING ESPORTIU
AMB NIKE BASKETBALL.
EN HOWARD ÉS UN DELS FUNDADORS I L'ACTUAL VICEPRESIDENT
DE LA DIVISIÓ AIR JORDAN DE NIKE.
EN MICHAEL TÉ UNS INGRESSOS PASSIUS DE 400 MILIONS DE DÒLARS
PER LA PARTICIPACIÓ EN LA FACTURACIÓ DE NIKE.
NIKE VA COMPRAR CONVERSE EL 2003.
EN PHIL VA DONAR MÉS DE 2.000 MILIONS DE DÒLARS A OBRES BENÈFIQUES.
EN PETER MOORE VA MORIR ALS 78 ANYS, UN MES ABANS D'ANUNCIAR LA PEL·LÍCULA.
DESPRÉS DE CREAR LES AIR JORDAN ONE,
EN MOORE VA IDEAR COM SUBSTITUIR EL LOGO
PER LA SILUETA D'UNA FOTO D'EN JORDAN
ON SEMBLA QUE ESTIGUI VOLANT…
APAREIX A TOTS ELS PRODUCTES AIR JORDAN.
EN DAVID FALK VA VENDRE LA SEVA EMPRESA PER 100 MILIONS DE DÒLARS.
AQUELL VESPRE EL VAN VEURE SOPANT SOL.
EN MICHAEL DIU QUE NO HAURIA SIGNAT EL CONTRACTE
SENSE LA RECOMANACIÓ I EL SUPORT D'EN GEORGE RAVELING,
QUI VA REBUTJAR UNA OFERTA DE TRES MILIONS
PER LA CÒPIA DEL DISCURS DEL DR. KING.
EN SONNY VA ESDEVENIR UNA FIGURA CLAU
EN LA DEMANDA D'O'BANNON DEL 2014 CONTRA LA NCAA,
QUE RECLAMAVA QUE LES UNVERSITATS COMPENSESSIN ELS ATLETES
PER L'ÚS COMERCIAL DE LA SEVA IMATGE.
SEGONS EL NEW YORK TIMES, UNA VICTÒRIA SITUARIA EN SONNY
ENTRE ELS MÀXIMS REFORMADORS DE LA HISTÒRIA DE L'ESPORT.
EL 2014 EL TRIBUNAL ES VA PRONUNCIAR A FAVOR DELS JUGADORS.
LA DELORIS VIU A CHICAGO, ON DIRIGEIX DIVERSES ORGANITZACIONS BENÈFIQUES
PER A NENS DESFAVORITS, ENTRE ELLES, LA FUNDACIÓ JAMES JORDAN.
EL PRECEDENT CREAT PEL TRACTE AIR JORDAN
VA RESULTAR EN MILERS DE MILIONS COBRATS PELS ESPORTISTES I LES FAMÍLIES.
EN MICHAEL JORDAN ES VA CONVERTIR
EN EL JUGADOR DE BÀSQUET MÉS IMPORTANT DE LA HISTÒRIA.
ÉS CONSIDERAT PER MOLTS
L'ESPORTISTA MÉS IMPORTANT DE LA HISTÒRIA.
Sense la meva mare…
És com una roca. És increïble. Fa dues feines.
DELORIS JORDAN MARE D'EN MICHAEL
És una dona increïble.
Sempre em manté centrat en les coses bones de la vida:
com els altres et perceben, com tu els respectes,
el que és bo per als nens… Això ve dels meus pares.
Ve de ma mare. I, encara avui dia,
tinc 46 anys i ella em continua educant.
I aquesta és una de les seves virtuts. L'estimo moltíssim.
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu Guillermo Parra