..:: YOLO Your Source Of Quality ::..
Kvällens program ger en unik inblick i skapelseprocessen från början till slut -
- av en pjäs på den amerikanska scenen.
"Asteroid City" finns inte.
Det är ett skönlitterärt drama som skapats för den här sändningen.
Rollfigurerna är påhittade -
- texten hypotetisk, händelserna apokryfisk dikt.
Men sammantaget ger de en verklig bild av hur en nutida teaterpjäs växer fram.
Allt börjar givetvis med en skrivmaskin.
Conrad Earp, dramatiker, Upper Wyoming-bo.
Känd för sina romantiska skildringar av livet väst om Rocky Mountains.
Det roar dock föga att se någon skriva maskin.
Vi hoppar över flera månaders ensamhet, vånda och författande -
- ändringar, finslipningar, strykningar, omformuleringar, vankande och drickande -
- och träffar teatersällskapet vid kollationeringen.
Plats: Tarkington-teatern, 345 South Northwest Avenue.
En busshållplats i öknen mellan Parched Gulch och Arid Plains.
I scenografin ingår en lunchrestaurang med tolv platser -
- en bensinstation med en pump och tio motellstugor.
Vänster fond: Tomahawkbergen.
Högsta topp: 3 300 meter.
Höger fond:
En ofärdig vägbro som går upp sex meter och slutar tvärt bakom en vägspärr.
Längst fram: En krater med 30 meters djup och diameter -
- med ett lågt trådstängsel runtomkring.
Utanför scenen i fjärran hörs ett godståg tuffa förbi i en hastighet av 8 km/h.
Till ljussättaren: Ökensolens ljus är varken varmt eller kallt...
...utan väldigt klart, och framför allt skoningslöst.
Roller: Augie Steenbeck, krigsfotograf, i 40-årsåldern.
Hans son Woodrow, 14. Smeknamn "Snillet".
Midge Campbell, snart 40, skådespelerska. Hennes dotter Dinah, 15.
June Douglas, skolfröken. Rancharbetaren Montana, inramad.
Grif Gibson, general.
Sandy Borden, Roger Cho, J.J. Kellogg.
Clifford, Ricky, Shelly.
Stanley Zak, 65, pensionär.
Pjäsen utspelar sig i september 1955.
Akt 1. Fredag morgon klockan sju.
Akt 2. Dagen därpå.
Akt 3. En vecka senare.
KÄRNSTRIDSSPETS DETONERA EJ
ASTEROID CITY 87 INVÅNARE
ARID PLAINS-METEORITEN SLOG NER HÄR FÖR CA 5 000 ÅR SEDAN
KRATER
SCEN I-III AKT I
En död orm, platt orm.
Peta på honom.
Han har nog svalt en mus.
Fem pannkakor och en kaffe.
- Vilka är kissnödiga? - Ingen.
Medelhastighet 25 m/s. Låg bränsle-effektivitet på grund av luftmotståndet.
Baserat på uppgifter före motorstoppet.
- Vad vill prinsessorna ha att dricka? - Jag är vampyr.
- Jag är en mumie med avhugget huvud. - Jag är en fe.
Blir jordgubbsmjölk bra?
- Vad var det? - Ännu en atombombsprovsprängning.
Jag har sett det här två gånger förut på just herrgårdsvagnen från -52.
I ena fallet löstes det snabbt med en reservdel för 75 cent.
Det andra blev komplicerat, kostsamt och tidskrävande -
- med full genomgång av drivaxel och smörjningsmekanik, utan önskat resultat.
Motorn exploderade och bilen skrotades. Där står den.
- Hur är det med vår? - Det får vi snart veta.
- Ni har tur. - Vad blir det?
Tio dollar för bogseringen.
Vad är det?
Ingen aning.
Ni har ett tredje problem som vi inte sett förut.
Hos Zak.
- Romulus, det är Augie Steenbeck. - Grinden är öppen.
- Vi är inte där. - Inte?
- Får jag tala med mr Zak? - Javisst.
- Är ni inte här? - Nej. Bilen exploderade. Hämta flickorna.
- Exploderade bilen? - Delar av den, ja. Hämta flickorna.
Jag är morfar, inte chaufför. Var är ni?
Asteroid City. Farm-route Six. Kom hit, jag måste stanna med Woodrow.
- Vad menar du? - Det som Woodrow ska på. Det är här.
VÄLKOMNA, UNGA ASTRONOMER OCH RYMDKADETTER
- Hallå? - Hur tog de det?
- Det gjorde de inte. - Inte?
- Nej! - Jo.
Har du fortfarande inte sagt något? Du lovade.
Det är aldrig rätt tillfälle.
Det är alltid fel tillfälle.
Mår du bra?
Nej.
Du har aldrig tyckt om mig.
Jag har aldrig älskat dig.
- Jag var inte god nog. - Det är samma sak.
Tanka Cadillacen. - Tala om det för barnen. Jag kommer.
Det var den bilen, det. - Andromeda, titta under mattorna.
Pandora, titta i dörrfacken. - Cassiopeia, mellan sätena. Ta allt.
- Vad säger du, Woodrow? - Det är rätt sorgligt.
AKT I SCEN IV-V
13 minuters rast.
Inräkning!
Alla är här. Då tackar vi för resan.
Gode Gud, tack för en skojig bussresa.
Jag åt tre kartonger popcorn och fick en visselpipa och en miniatyrkarta.
Och en prärievarg blev totalmosad av en långtradare.
Vi fick stanna två gånger för Bernice kunde inte hålla sig.
- Det kunde jag visst! - Amen. Lunchdags. Ställ er på led.
Värst vad varmt det är!
- Hur trodde du att öknen skulle vara? - Jag trodde inget, men nu vissnar jag.
Människor kan inte vissna. Vissnar gör kronblad, blad eller stjälk...
- Tror du att jag törs? - Törs vadå?
- Äta chili. Det är ett experiment. - Gör inte det.
Chili.
Himmel och pannkaka, Midge Campbell. Bakom dig. Titta inte.
Med sin livvakt.
Mr Cho? Goddag! Stuga nr 7... Tält nr 7.
Nyckeln, varsågod. Fast det finns förstås ingen dörr.
- Tält? - Jag uppgraderade elsystemet i tisdags.
Bättre ljus, ismaskin och flugdödare.
- Dessvärre brann stuga nr 7 ner. - Vi vill inte sova i tält.
Jag förstår. Det är ändå väldigt bekvämt. - Mår unge herrn riktigt bra?
- Han är törstig. - Jag förstår.
Äppel-, apelsin-eller tomatjuice?
Vad gör ni?
- Automatskrället snodde min 25-centare. - Jag ber om ursäkt.
Ni undrar antagligen varför vi inte packade mammas resväska.
Det är för att hon inte följer med oss på den här resan.
Hon kan inte följa med. Hon blev för sjuk.
Jag ska gå rakt på sak. Efter alla operationer och behandlingar...
...efter två års kamp och lidande...
...dukade hon under till sist.
Förlåt mig. Jag visste inte hur jag skulle tala om det för er då, eller senare.
Jag var rådvill. Det var aldrig rätt tillfälle.
Dog mamma för tre veckor sen?
Ja.
- När kommer hon tillbaka? - Det gör hon inte.
Vi kan säga att hon är i himlen...
...som inte jag tror på, men ni tillhör episkopalkyrkan.
Nu kramas vi.
Då kan ni sätta er igen.
Visste du redan, Woodrow?
Jag tror det.
Hon hade varit borta så länge.
Ja.
Allt ordnar sig. Morfar är på väg.
Vi ska bo hos honom ett tag. Hur länge återstår att se.
Är hon där?
Ja. Hon är i bunken.
Kremerad.
Är vi föräldralösa nu?
Nej. Jag lever ju fortfarande.
När pappa dog sa mamma: "Han är bland stjärnorna."
Då sa jag: "Närmaste stjärnan, förutom den" -
- "ligger på 4,5 ljusårs avstånd och har en yttemperatur på över femtusen grader."
"Han är inte bland stjärnorna, han ligger i jorden."
Hon försökte trösta mig. Hon var ateist.
Hon sa en annan sak som också är fel: "Tiden läker alla sår."
Nej. Det kan möjligen fungera som plåster.
Ni har helt fel tidsuppfattning.
Ingen av er, förutom Woodrow, vet vad femton minuter är.
Femton minuter är 6 200 timmar.
Exakt... Men det är inte ert fel.
Om ni fick äta precis vad ni ville, vad skulle ni välja då?
Rollfiguren Augie Steenbeck i vår påhittade teateruppsättning -
- skulle för evigt komma att förknippas med skådespelaren som skapade rollen.
En f.d. snickare som upptäcktes i en biroll av pjäsens regissör Schubert Green.
Breven är skrivna. Nu kan jag ta min cocktail och tablett.
Herrn som mr Green talade om är här.
Skicka iväg honom. Ordna logi och be honom återkomma i morgon, men inte före 11.00.
Första mötet mellan dramatikern och skådespelaren -
- är nu, i vår berättelse, vida känt i teatervärlden.
Inramning: Sen höst, sen eftermiddag i en kuststad utanför storstaden.
Jag är hemskt ledsen, sa inte miss Watson att jag är opasslig?
Jo, men glassen smälter.
- Vad är det för nåt? - Krusbärsglass från Frosty Spoon.
- I sågspån, tidningar och jordnötsskal. - Inte ska ni slösa bort pengar på mig.
Jag fick 10 dollar till bussen, så jag köpte glass, liftade och behöll växeln.
Kall och mycket god.
- Hur länge har ni varit i det militära? - Nu förstår jag inte.
Om jag inte blivit förd bakom ljuset så tyder uniformen på att ni är korpral.
Soldat nr 3, "Bugle boy blows the blues". Sista föreställningen i kväll.
- Den tillhör alltså kostymavdelningen. - Inte nu längre.
Hur var den förresten?
- Pjäsen? Skitdålig. Får jag öppna lite? - Javisst, det är verkligen varmt.
Till och med blommorna slokar. Det där fönstret är lite trögt.
Du krossade fönsterrutan.
Varför bränner Augie handen?
Det vet jag faktiskt inte. Han bara gjorde det medan jag skrev.
Känns det fel?
Jag tolkade det som att han behövde en ursäkt för att hjärtat bultade så hårt.
Intressant. Vilken bra idé.
Han skulle kunna säga det. Bra replik.
Nej, det behövs förstås inte.
Vi är inte ensamma. Utomjordingen tog asteroiden -
- som länge troddes vara en månskärva från den hypotetiska planeten Magnavox 27.
Den i sin tur anses numera vara en pygmékomet, enligt encyklopedin.
Hon hade sagt något till honom.
Er mamma hade lurat ur honom universums hemligheter eller fått honom att skratta.
Hon hade haft en hypotes.
Du blir bara mer och mer lik henne. Hon var inte blyg. Det växer du ifrån.
Dina systrar är nog också utomjordingar.
När jag träffade din mamma var hon 19. Hon rökte, läste en pocket -
- och badade på en rostig brandtrappa på våningen under mig och kameran.
Ibland tycker jag fortfarande att jag hör henne - här.
Hennes andetag i mörkret.
Vem vet, Woodrow, hon kanske faktiskt finns bland stjärnorna.
Du blir perfekt.
- Okej? - Okej.
AKT I SCEN VI-IX
Vänta!
Helsike.
- När går nästa? - På söndag, tror jag.
Drick juicen.
Ni fotograferade mig.
Varför det?
Jag är fotograf.
- Ni bad inte om lov. - Det gör jag aldrig.
Min arbetsplats är skyttegravar, slagfält och krigszoner.
- Är ni krigsfotograf? - Mestadels. Det kan bli sport också.
Augie Steenbeck.
Vad tänker ni göra med den? Bilden.
Blir den bra, ska jag nog försöka sälja den till någon tidning.
"Midge Campbell äter våfflor."
Gör en kopia först, som jag får godkänna.
Dinah.
- Woodrow. - Jag har en fråga.
- Har ni blivit skjuten, med kulor? - Om jag har blivit...
En gång eller två. Kulan snuddade.
Han har träffats av granatsplitter i bakhuvudet också. - Visa.
Jag har inte sagt att jag förlåtit er än.
INVIGNINGSCEREMONI MED PRISUTDELNING
USA:s militära forsknings-och försöksdivision -
- i samverkan med Larkingsstiftelsen, hälsar er välkomna.
Varje år firar vi asteroiddagen till minne av 23 september 3007 f.Kr.
- då Arid Plains-meteoriten slog ner.
I tredagarsfirandet ingår en visning av det nyrenoverade observatoriet -
- ledd av dr Hickenlooper med personal -
- kvällspicknick med chili och korv ackompanjerad av fyrverkerier -
- tillfälle att få se himlakropparna precis före midnatt i kväll -
- och avslutningsvis utdelningen av Hickenlooperstipendiet -
- efter måndagens lunchbankett.
Jag ska presentera jubileumsmedaljörerna, men först håller jag mitt tal -
- som ni också kommer att få i pamflettform som minne.
Första kapitlet. Jag gick 29 km till skolan -
- mjölkade getterna, plockade hönsen, skolkade, badade naken, bad aftonbön -
- och fick smaka riset två gånger i veckan, sånt var livet.
Andra kapitlet. Pappa krigade för fred, förgäves.
Han kom hem i en flaggprydd kista. Slut på andra kapitlet.
Sedan blev det officersutbildning och 20 år gick fort som i en dröm.
Hustru, son, dotter, pudel.
Tredje kapitlet. Ännu ett krig.
Armar och ben flög i luften som popcorn. Ögon trycktes ut ur sina hålor.
Mannarna uppträdde som kvinnor i hulakjol, sånt var livet.
Någon annanstans listar någon ut ett tal, dividerar det med en biljon -
- och tar kvadratroten av jordens omkrets gånger atomklyvningshastigheten. Framsteg!
Jag är inte forskare, det är ni. Slut på tredje kapitlet.
Unga astronomer och rymdkadetter, vi ser storögt på -
- medan ni banar ny väg inom hittills okända områden.
Ville ni leva i lugn och ro och fred, så har ni fötts i fel tid.
Det var mitt tal.
Var och en ansvarar för sin egen säkerhet.
Iaktta största försiktighet under följande demonstrationer.
Till Ricky Cho, för arbetet inom flygteknik.
The Collapsing Star Ribbon of Success.
Till Clifford Kellogg, för arbetet inom partikelforskning.
The Black Hole Badge of Triumph.
- Till Dinah Campbell. - Kosmisk strålning i stället för sol.
För arbetet med botanisk acceleration.
Tyvärr blir allt giftigt.
The Red Giant Sash of Honor.
Till Shelly Borden, för mineralframställning.
Jag har framställt ett utomjordiskt ämne. Nästa år ingår det i periodiska systemet.
The Distant Nebula Laurel Crown.
Till Woodrow Steenbeck.
För arbetet med astronomiska bilder.
Det kan komma att användas inom interstellär reklam.
The White Dwarf Medal of Achievement.
Här slutar rundvandringen, och vi tackar Larkingsstiftelsen för deras generositet.
- Vad indikerar pulseringen? - Va? Blippandet?
Det vet vi inte. Otydbara radiovågor från yttre rymden.
- Ändras det nånsin? - Inte vad jag vet.
Det kan vara ett datum. I galaktiska kalendern.
- Mary, ett datum i galaktiska kalendern. - Är det alltid i dag?
AKT I SCEN X-XII
Tack, Herre, för ketchup och senap. Tack, Herre, för gurka och lök.
- Tack, Herre.. - Inräkning!
Var är Dwight?
Chansen är mindre än 0,0000 % för utomjordiskt liv i universum.
Det är ett vetenskapligt faktum. Förutom mikromaskar.
- Jag håller inte med. - Det är inte bevisat.
Det är inget tal ens.
- Hur smakade chilin? - Bra, med chilisås.
Tänk bara på evig rymd och omätbar tid. Möjligheten ökar med oändlighetsfaktorn.
- Var kommer den ifrån? - Varuautomaten.
Ser du nånting med de där på?
- Sablar. Vad gjorde du för att få den? - Inget.
- Vem slog dig? - Ingen.
Det är teatersmink för att leva mig in i rollen.
- Hur får rollfiguren en blåtira? - Det får hon inte.
Den sitter på insidan. Så är det tänkt, i alla fall.
Larkingsstiftelsen äger rättigheterna.
Rättigheterna till samtliga patent och uppfinningar, utan undantag.
Inte tonåringarnas. Läs det finstilta. Projekten tillhör Onkel Sam.
"Trippel omloppsbana och återfärd utan att brinna upp i atmosfären."
Varför sitter du för dig själv?
Hörru!
Är du blyg?
Jag är sen i mognaden. Åtminstone enligt mina föräldrar.
- Skrämmer vi dig? - Nej.
Personlighetstest! Namn?
- Woodrow L. Steenbeck. - L?
- Lindbergh. - Alla tittar på Woodrow.
- Ja, blyg men inte skrämd. - Sätt dig här i stället.
- "Snillet"? - Ja.
Det är väl underförstått. Alla vet ju att vi är överintelligenta.
Mamma gjorde den åt mig.
Hon tyckte att det var roligt, men det är inte lika sanslöst kul längre.
- Varför inte det? - För då levde hon. Nu är hon död.
Ha ha.
- Hur var hon? - Mamma?
Hon var...
...så här.
När förlorade du henne?
I morse, men jag visste det nog redan.
- Hejsan! - Vad gör du där?
Njuter av ökenluften.
- Tror ni att jag törs? - Törs vadå?
Hoppa ner härifrån. Det är ett experiment.
Nej.
Jag älskar tyngdlagen. Det är nog den lag jag gillar mest nu.
Scenens aktörer, ett sammansvetsat gäng trubadurer och oliktänkande.
De lever farligt ibland -
- vilket när och förhöjer den konstnärliga strävan och belyser människans villkor.
Tio veckor senare, kvällen före premiären av "Asteroid City".
Ombord på Apache Plainsliner-tåget på väg mot Kaliforniens kust.
Det är öppet.
Kom tillbaka.
- Varför säger inte Schubert det själv? - Han hinner inte, de skickade mig.
- Vet ni vem jag är? - Jag tror det. Inhoppare.
Gråter ni ska jag läsa det här, sa han. Fel. Är ni rasande ska jag läsa det här.
- Ge mig båda två. - Så sa han inte.
"Säg att hon är en snorkig snobb helt utan stil."
"Var fräck om hon är fräck. Säg att hon är neurotisk och har akilleshälskomplex."
Det är det andra.
"Hon klamrar sig fast vid utseendet, hennes stora svaghet."
"Hon skulle kunna nå riktigt långt, men så blir det definitivt aldrig."
Var det nåt mer?
Han sa att om ni var lugn och samlad, vilket ni tycks vara -
- så vill ni inte komma tillbaka, då får ni det här.
- Läs det. - Så sa han inte.
Det här var bara er två emellan. Han sa...
"Kära Kim. Förlåt att jag skrek att du var bortskämd, obegåvad" -
- "och hade sönder glasögonen."
"Eftersom jag anser dig vara vår tids mest begåvade aktris samt klok och moralisk" -
- "visar inte mina ord och handlingar hur jag känner."
"Jag må vara manipulativ och lömsk, och det vet jag att du har sagt om mig" -
- "men jag älskar dig som en syster, utom den där gången i badrummet."
"Jag ville aldrig såra, förolämpa eller förnärma dig" -
- "utan bara försöka göra mitt jobb, vilket är att få det att fungera."
"Förlåt mig. Det blir premiär med eller utan dig."
"Utan kommer hela ensemblen att lida ett svidande nederlag" -
- "så även det bräckliga geniet Conrad Earp."
"Med blir det höjdpunkten på din karriär, som inte har den allra minsta betydelse."
"Det enda som betyder något är varenda sekund på scen och vår vänskap."
"Din tjänare, regissör och - om jag får - hängivna mentor Schubert Green."
Vad heter du, inhoppare?
Färden gick vidare genom natten till Ohio.
Därifrån tog de flyget och kom tillbaka två timmar innan ridån gick upp.
Den begåvade inhopparen ersatte omedelbart den ursprunglige Woodrow.
Din dotters modellera liknar knappast något från yttre rymden.
S'morestozium heter det.
- Mycket gott. - Tack, det är automatens förtjänst.
- Du vet väl inget om astrogeologi, J.J? - Jag ser bara till att allt fungerar.
- Shellys tes stöds av... - "Vaga, inaktuella rön."
Jag gillade faktiskt modelleran. Det var så han så.
Din sons projekt kunde blivit vår död.
- Sa han med elektromagnetisk dödsstråle. - Det är ju ett vapen.
- Du erkänner alltså. - Snillet vill starta tredje världskriget.
Jetbältet är fullkomligt säkert, en åttaåring kan använda det.
Det gjorde Rickys kusin Chip och satte höjdrekord.
Era barn är allt bra underliga, jämfört med vanligt folk.
Nästa upprepar namnet och lägger till ett.
Den tredje upprepar båda plus ett nytt, och så fortsätter man.
En minneslek. Jag börjar. Kleopatra.
- Kleopatra. Jagadish Chandra Bose. Så? - Precis.
Kleopatra, Jagadish Chandra Bose, Antonie van Leeuwenhoek.
Kleopatra, Jagadish Chandra Bose, Antonie van Leeuwenhoek, Paracelsus.
Kleopatra, Jagadish Chandra Bose, Antonie van Leeuwenhoek, Paracelsus, Kurt Gödel.
- Wienkretsen. - Den österrikiske logikern.
Kleopatra, Jagadish Chandra Bose -
- Antonie van Leeuwenhoek, Paracelsus -
- Kurt Gödel, William Bragg.
- Vilken av dem? - William Henry Bragg.
Kleopatra, Jagadish Chandra Bose.
- Antonie van... - Leeuwenhoek.
Paracelsus, Kurt Gödel, William Henry Bragg.
- En ny. - Lord Kelvin.
Kleopatra, Jagadish Chandra Bose, Antonie van Leeuwenhoek, Paracelsus -
- Kurt Gödel, William Henry Bragg, Lord Kelvin, Midge Campbell.
- Får jag ta henne? - Alla som finns på riktigt.
- Kleopatra, Jagadish Chandra Bose. - Mamma också.
Jagadish Chandra Bose, Antonie van Leeuwenhoek, Paracelsus, Kurt Gödel -
- William Bragg, pappan, Lord Kelvin, matematikern -
- Midge Campbell, din mamma, Konstantin Tsiolkovskij, raketforskaren.
Den här leken funkar nog inte med oss. Vi skulle ju kunna hålla på i evigheter.
Mina skolkamrater skulle aldrig vilja leka den här leken med mig.
- Jag ska ta Diofantos. - Vänta på din tur!
Baklänges, Snillet. Den nya först.
Hojo Tokiyuki, Konstantin Tsiolkovksij -
- Midge Campbell, Lord Kelvin, William Henry Bragg, Kurt Gödel, Paracelsus -
- Antonie van Leeuwenhoek, Jagadish Chandra Bose...
...Kleopatra.
AKT I SCEN XIII-XVII
Släck cigaretten, Dwight!
Vänta.
- Ni borde skämmas. Gör ni det? - Ja, men vi gav honom inte cigaretten.
Han måste ha köpt den i cigarettautomaten.
- Jag tror er nästan. - Kom nu!
Hej då, Dwight.
Var jag nånsin där?
Jag memorerar mina repliker.
Godkänd.
Vill du se min nakenscen?
- Sa jag ja? - Du sa ingenting.
Jag menade ja, munnen sa inget.
Det är en monolog. Låtsas att det börjar när jag kliver ur duschen.
När du valde mig till sekreterare hade jag 111 dollar på banken.
Jag bodde med katt och papegoja i en etta.
Jag sålde bilen så att du kunde köpa förlovningsringen.
Det var vår. Jag är inte bitter. Jag vet att du är en god människa.
Jag ångrar inget. Jag bedrog dig aldrig.
Tänk på mig som en fläck i backspegeln. Var jag nånsin där? Såg du mig egentligen?
Jag ser inte ens mig själv längre...
...men här är jag.
Vi kan väl skiljas.
Det görs smakfullt. Benen syns bakifrån när badlakanet faller.
Ibland används ersättare för sånt.
Ibland, ja. Jag vet inte riktigt vad jag tycker om skägg förresten.
Får jag ta en bild till? Den ska inte publiceras.
Du bad ju aldrig om lov.
Stå still.
Jag spelar helst misshandlade alkoholister och lär väl hittas livlös i ett badkar -
- med en tom sömntablettburk på golvet -
- men det sorgliga är att jag faktiskt är en riktigt skicklig komedienn.
- Det stämmer. - Är du gift?
Änkling, men säg inget till barnen.
Varför inte det? Inte för att jag hade tänkt göra det.
- Jag beklagar sorgen. - Tack. De vet om det, men bara knappt.
FASTIGHETER
- Vad pröjsar man för i den här jukeboxen? - Jag förstår. I den automaten säljs mark.
- Mark, minsann? - Jajamänsan. Mark bakom stugorna, rentav.
- I en läskautomat? - Jajamänsan.
Jag påstår inte att ni ljuger, men det låter som lurendrejeri.
Jag förstår. Det är inte lurendrejeri. Ni stoppar i pengar och får ett köpebrev.
- Hur stor yta är det? - 10 dollar i mynt ger en halv tennisbana.
ASKA 1 AV 3
Brygden också.
Edam, bedam, buseman, bom, rackare, stackare, hysare, kung.
Med den trollformeln kommer mamma tillbaka och lever!
Gud bevare kvarlevorna.
Vad är det i bunken?
Han har berättat.
- Vad är det för gubbe? - Morfar, tror jag.
- Minns ni mig inte? - Jag minns hur han luktade.
Min dotter ska inte överges på ett motell mitt i öknen nedgrävd intill duscharna.
- Du förstör begravningen! - Torterar du oss så offrar vi dig.
Jag förstår. Tack för att ni talar klarspråk.
Vet ni vad? Hon får ligga ifred till i morgon bitti.
Då gräver vi upp bunken, tar med henne i Cadillacen -
- och begraver henne igen vid golfbanan och mitt vackra hus med swimmingpool.
- Ska vi säga så? - Okej.
Då får vi bara hoppas att ingen prärievarg gräver upp henne under tiden.
Ser man på.
VI TITTAR PÅ HIMLAKROPPAR VID MIDNATT Dr Hickenlooper talar
I kväll blir det spännande.
Hur många av er har sett en himlakropps omloppsbana förut? Räck upp en hand.
Ingen alls?
Ni kommer enkelt uttryckt att få se tre prickar.
Tre ljuspunkter inuti refraktorlådan. Det låter kanske inte så spännande -
- men prickarna har färdats oändligt långt för att hamna på den lilla kartongbiten.
Två gånger vart 57:e år när jorden, solen, månen -
- och Vintergatans galaktiska plan radas upp i samma intressevinkel -
- orsakar strålningsenergin från tre nära stjärnsystem en parallell passage -
- vilket bevisar hypotesen om astronomiskt flörtande.
Dessvärre stämmer det inte matematiskt.
Men en vacker dag kanske nån av er löser det.
Det börjar om 30 sekunder.
Om ni väljer att inte titta genom refraktorlådan -
- så missar ni inte bara effekten, utan bränner in prickarna på näthinnan.
Det råkade jag ut för när jag var elva och snart skulle fylla tolv.
Då visste jag att jag ville bli astronom, men det är en annan historia.
Där.
Vilka fantastiskt lysande färger. Väldigt spännande. Ser alla?
Jag ser bara en häftklammer.
Ja!
Är det du som är Shelly?
- Ja. - Jag är din idol. Vad har du för rang?
- Befälssekreterare. - Jag tillhörde kaktrossen.
Vad ska elitsoldaterna säga?
Utomjordingen tog asteroiden.
SLUT PÅ AKT I PAUS OM SÅ ÖNSKAS
FÖRSTA REPETITIONEN KL. 08.00 (TIDIGT ÄR PUNKTLIGT)
Schubert Green, född Shylock Grzworvszowski.
Regissör, invandrare. Känd för sin gräns-lösa energi och omåttliga entusiasm -
- en känd skådespelerska beskrev honom som "djurisk i sängen - som en kanin" -
- och för sina långa, djupa och intima relation till framgång.
- Vad säger du, Lunky? - Bra.
Jag orkar inte ens fråga.
Hans hustru Polly lämnade honom för en basebollspelare första repetitionsveckan.
Jag bor här.
- Skriv under. - Nej...
- Clarks betyg. - Vad trodde du att det var?
Jag trodde att vi kanske redan var skilda.
- Inte än, men så småningom. - En av skolans allra duktigaste elever.
Jag bor hos Diego och Clark hos mamma. Lägenheten står tom, du kan väl bo där.
Jag vågar inte vara där fönstren är riktiga.
Sminket klipper och rakar mig. Kostymavdelningen tvättar kläderna.
Här hör jag hemma. För tillfället.
Mycket bättre. Tog du grönt?
Det var tio fina år, Schubert. Jag ångrar ingenting.
Clark älskar dig. Jag älskar dig.
- Men inte som förr? - Men inte som förr.
Schubert Green bodde på Tarkington-teatern -
- under alla 785 föreställningarna av "Asteroid City".
När teatern var stängd tog han in på Nebraska Hotel.
En sista sak: När Midge gör sorti i akt 3, scen 5 -
- så låt henne säga repliken på andra sidan dörren.
Det kanske är dödsdömt... Det ska jag göra.
Adjö.
SCEN I-II AKT II
KARANTÄN! FÖRBJUDET ATT GÅ IN (ELLER UT)
Nu kommer han.
Presidenten har underrättats.
Jag fick i uppdrag att läsa och verkställa villkoren i nationella säkerhetsplanen X.
Följande topphemliga direktiv antogs 1 juli 1950.
I händelse av oförutsedd kontakt med intelligent liv från annan planet än vår -
- gäller följande:
1. Bekräfta att nämnda livsform inte går fientlig främmande makts ärenden.
Han lär knappast jobba åt ryssarna eller kineserna, men man vet ju aldrig.
2. Bekräfta att livsformen inte avser annektera, kolonisera, utplåna...
- ...eller expropriera resurserna i USA. - Han tog ju asteroiden och gav sig av.
3. Identifiera och kvarhåll alla vittnen och sätt dem i arrest i minst en vecka -
- för medicinska och psykologiska undersökningar samt korsförhör.
Standardförfarande. Pågående.
4. Säkra området, förhindra informations-spridning, ta bevisen i hemligt förvar -
- och förneka alla aspekter av händelsen och att det har hänt under hundra års tid.
Slut på direktivet. Tydligt och klart.
Vad säger vi till astronomerna och rymdkadetterna?
- Föräldrarna. - Midge Campbell.
Att det inte hände?
Nej, vi får såklart hitta på nåt och tysta ner alltihop.
Tror du inte jag törs?
- Törs vadå? - Trycka.
TRYCK EJ
Jag bryter nacken av dig.
Det är en utomjording som äter äpple, hoppar, har hatt, på en stege, rider.
- Då tar vi om det från början. - För femtielfte gången...
- Utomjordingen plockade upp asteroiden... - Det heter meteorit.
I skoltidningen har du ställt dig kritisk till rektorns bestraffningsmetoder.
- Vilka var dina källor? - Jag gick i sexan. Och ni får inga namn!
Du tror ju inte att jag törs!
AKT II SCEN III-VII
Då så...
Jag ska försöka hålla den lektion som jag hade planerat, för ordningens skull.
En del av vår information om yttre rymden stämmer nog inte längre -
- men det är fortfarande nio planeter, vad vi vet. - Billy?
- Men nu finns det en utomjording! - Ja, det verkar inte bättre.
Hur som helst. Neptunus är fjärde största planeten och har en omloppstid på 165 år.
- Bernice? - Utomjordingen kan ha åkt dit.
Kanske det. Ingen vet vart utomjordingen tog vägen, eller kom ifrån.
- Ja, Dwight? - Först såg utomjordingen rätt lurig ut.
Men han var nog nervös. Han har bombis aldrig varit här förut.
- Varför tog han vår asteroid, då? - Det är bra frågor.
Men nu håller vi oss till Neptunus, jag har inte hunnit förbereda det andra ämnet.
- Utomjordingen. - Just det.
Och jag försöker inte undvika era frågor. Ni kan känna er trygga här på jorden.
Era föräldrar har informerats om nåt. Det är fortfarande fred i USA.
- Ja, Montana? - Jag vill gärna säga några ord, June.
Javisst.
Utomjordingens stam vet vi ingenting om.
Vi kan bara spekulera. Men jag ska säga vad jag tror.
Jag tror inte att utomjordingen vill något ont.
Han kom bara ner för att se hur det ser ut och vilka som bor här. Undersöka lite.
Jag blir inte misstänksam mot nån jag inte känner.
Han är visserligen inte amerikan, ej heller från vår vackra jord.
Men nånstans hör han hemma och det gör vi också.
Nu ska vi vara gästvänliga, tycker jag.
Och om han mot förmodan skulle vara en skurk -
- då tar vår militär hand om det, och de vinner alla krig.
Tackar.
Jag håller med Montana. Då så... Neptunus.
Vart tog han vägen?
Jag tror att han kom härifrån och tog sig dit och dit -
- och jag vet inte vart.
Mamma hittade på egna stjärnbilder.
Klädhängaren. Droppande kranen. Stekt ägg med stekspade.
Min mamma är en stjärnbild. En del av en.
En schweizare döpte en hypotetisk stjärna efter henne. Midge Campbell X-9 Major.
Det ska jag kolla.
- Är hon intresserad av astronomi? - Inte direkt. Mer av att vara stjärna.
Det är ingen kritik. Det är hennes yrke.
Jag är trött på ansiktet, men älskar rösten. Hon borde göra mer radio.
Jag skaffade aldrig barn. Borde jag kanske ha velat det?
Jag upptäckte en egen hypotetisk stjärna.
Där. Bakom den trasiga glödlampan.
- Vad hände? - Ingen aning.
Damerna först.
Jag skulle nog känna mig mer hemma utanför jordens atmosfär.
Wow. Jag med.
Blev det nåt?
Den andra.
Okej.
Känner du dig annorlunda?
Jag känner ingenting alls.
Inte jag heller.
Jag är en dålig mamma.
Jag älskar min dotter, men jag prioriterar henne dessvärre inte.
Jag har alltid något nytt på gång.
Jag älskar henne, och alla mina barn. Det är underbart när vi ses.
En flicka och en pojke hos min andra exman i Utah. Han träffar dem knappt heller.
Jag skulle vilja kunna känna skuld. Jag har såklart spelat skuldtyngd.
- Har du aldrig haft skuldkänslor? - Inte vad jag vet.
Antagligen för att jag tidigt utsattes för våldsamma män. Pappa, bror, och farbröder.
Jag har också alltid något nytt på gång.
Oftast ett krig. Ingen är väl viktigare än det?
Antagligen inte. Jag har uppträtt för soldater, det var spännande.
Jag kan se hur jag ser oss.
Nu inser jag vad vi är.
Trasiga människor som inte uttrycker hur sårade vi är för att vi inte vill det.
Det är det vi har gemensamt, eller hur?
Nu byter vi samtalsämne, tycker jag.
Det är öppet.
- Hallå... - Här.
Hallå...
Det är bara grannen. Stanley Zak.
Jag ville försäkra mig om att ni och dottern har allt ni behöver.
Det här är allt bra märkligt.
Jag pluggade förresten juridik med er förra agent. Mort, ja.
- Det blev nåt! - Alla mina bilder blir nåt.
Hur som helst... Vi bor som sagt mittemot, vilket min svärson redan slagit fast.
Hälsa Mort med familj.
Det ska jag, om och när vi får tillfälle, fast vi har ingen kontakt längre.
Fin frisyr.
Men för guds skull...!
Ser ni plätten mellan de döda kaktusarna och den uttorkade flodbädden? Den är er.
- Hur stor del äger jag? - Det är faktiskt riktigt intressant.
Man äger egentligen ingen mark.
Man äger en andel i staden, ett lån som efterskänks efter 50 år.
- Tror du inte att jag törs? - Vatten, då?
Inget vatten, ett ökentillfälle.
- Tror du inte att jag törs? - Jag orkar inte.
Det kvittar ändå vad jag svarar, gör som du vill.
Vad är det för mening med det? Varför måste du ha ständiga utmaningar?
Jag vet inte.
Kanske för att jag är rädd...
...att ingen ska...märka...
...att jag finns...här i universum.
- Törs vadå? - Ja, vadå?
- Klättra upp på kaktusen där. - Gör inte det.
Hej.
Hej. Hej! Vi har träffats förut, du är min dotters idol.
- Jag vet. - Få känner igen mig utan uniform.
Vad bra du var som bordellhoran som får minnesförlust och blir barnläkare.
- Min älsklingsroll. - Jag vet inte varför ingen tyckte om den.
- Inte jag heller... En del tyckte om den. - Javisst, jag gjorde ju det.
Vem har slagit dig?
Är inte jag med här?
Jag ska inte vara med här.
- Vem har slagit dig? Nu är det högerögat. - Smink. En del tyckte... tycker om den.
Jag misstänkte den andra exmaken i Utah.
AKT II SCEN VIII-X
Om jag tar bort bäddsoffan får jag plats med mörkrum i poolhuset.
- Hur låter det, tycker du? - Det beror på måtten.
Jag kan skjutsa flickorna till skolan med golfbil, om jag genar över golfbanan.
Hur kan ni ens tänka på sånt? Världen blir sig aldrig lik igen.
Vad händer härnäst? Ingen vet. Kommer han tillbaka? Säger han nåt? Vad säger han?
Varför tog han asteroiden? Var den ens vår? Tycker han om oss? Ingen vet.
Vad finns där ute? Någonting. Meningen med livet? Den kanske finns!
Du har väl inte lämnat kyrkan.
Du fotograferade honom, pappa!
Jag är fotograf.
Kyrkan...
- Vill du verkligen ha oss där, Stanley? - Nej, men ni behöver mig.
- Hon älskade mig. - Det vet jag väl.
Jag har varit ensam i tolv år och min fru söp ihjäl sig.
Söp ihjäl sig... Jag förstår inte.
I min ensamhet, eller kanske till följd av den -
- har jag lärt mig att inte döma någon, att se folk med egna ögon, inte andras -
- och framförallt att förbehållslöst tro på dem jag älskar.
Dit kanske inte du hör, men det gjorde min dotter och era fyra barn -
- så ni får bo hos mig så länge ni vill även om det stör mig, och det gör det.
Sluta hjälpa oss. Vi har sorg.
Jag med.
Tänker du lämna oss?
Jag funderade på det, tillfälligt, men jag ändrade mig.
- Det ante mig. - Inte mig.
- Jag är ingen amma. - Jag hade anlitat en barnvakt också.
Jag tänker inte lämna er, längre. Inte ens tillfälligt, som var tanken.
Jag förlåter dig övervägandet.
NATIONELLT SÄKERHETSNÖDLÄGE PLAN X
TELEFONEN AVSTÄNGD FÖR ALLMÄNHETEN
God kväll.
Vill ni stoppa i tiocentaren åt mig?
Telefonen är avstängd tills vidare.
Jo, men innan all kalabalik utbröt så ringde jag ett fjärrsamtal.
Jag fick ringa fast pengarna inte räckte. Det känns fel att stjäla från televerket.
- Det kan betyda nåt annat på hans planet. - Han kanske inte har nån, utan är nomad.
- Växeln? Kismet 9770. Fjärrsamtal. - Var god dröj.
- Ja, vem är det? - Mrs Weatherford. Ricky Cho. Får jag...
Hon är efter nio, det är läggdags. Kan det inte vänta till i morgon?
Tyvärr. Jag skulle inte störa om det inte var ytterst viktigt förWeekly Bobcat.
- Det tar inte lång tid alls. - Okej, Ricky, vänta lite.
- Är ni två förtjusta i varann? - Vilka då?
- Ni två. - Vi?
- Vi träffades i går. - Hon ser mig inte så.
Du är rätt korkad för att vara så smart.
Skip. Ricky. Nu har vi ett scoop.
SLUT PÅ AKT II
Första gången man hörde talas om Asteroid City -
- var under ett seminarium som dramatikern hade ordnat.
Conrad Earp, hur kan vi stå till tjänst?
Jo, Saltzie, jag vill ha en scen där mina rollfigurer var och en varsamt lockas in -
- i en djup och drömsk slummer -
- efter att de tillsammans fått uppleva en bländande astronomisk gåta.
- En sömnscen. - En scen om sömn.
- Men jag vet inte hur jag ska skriva den. - Än.
Om du och dina underbart begåvade elever kunde improvisera, så kanske det ger sig.
Vem skulle inte bli känd?
Saltzburg Keitels klassrum hade alltid en imponerande mängd oupptäckta celebriteter.
Linus Mao. Lucretia Shaver.
Walter Geronimo. Asquith Eden.
Mercedes Ford. Till och med Jones Hall.
Vad handlar pjäsen om?
Oändlighet, mer vet jag inte.
- Vad heter den? - Det är frågan.
KanskeDen kosmiska vildmarken. Låter det bra?
- Det kan jag inte påstå. - Finns det nåt alternativ?
Det skulle vara namnet på den lilla staden i öknen där allt utspelas.
Vilka av er har somnat på scenen under en föreställning inför publik?
Jag.
Jag låg nära en hel akt på ett massagebord utan repliker förrän i den sista minuten.
En kväll nickade jag till.
- Med flit? - Nej.
- Missade du signalen? - Nästan.
Jag hörde den och vaknade, livrädd, men jag kunde mina repliker.
God morgon, Schubert. Vad gör du här? Vi har inte sett dig på sex veckor.
Lavender and lemonshade premiär i går. Strålande recensioner. Jag är ledig.
Vad lärde han ut? Exempel.
Sömn är inte död. Kroppen andas luft, pumpar blod, tänker.
Ni kan besöka en död mamma -
- hoppa i säng med en exfru eller make, eller bestiga Matterhorn.
Connie, du vaknar med en närapå färdigskriven scen i huvudet.
Schubert, du vaknar med baksmälla.
Viktiga saker sker. Har vi nåt här? Det tror jag.
Vi bearbetar scenen utifrån och in. Var inaktiva och dröm sedan.
Var är vi, och när? Berätta!
Okej... En vecka senare.
Allas skeva verklighetsuppfattning har försämrats ytterligare under karantänen -
- och gruppen befinner sig i en märklig känslomässig dimension.
Dessutom har generalens informations-blockad visat sig vara bristfällig.
AKT III (SPELAS OBEVEKLIGT, UTAN PAUS)
Senaste nytt! Köp kvällsupplagan!
HIGH SCHOOL-ELEV AVSLÖJAR MILITÄR MÖRKLÄGGNING
Jag hoppas att du är medveten om att ni löper risk att åtalas för förräderi.
Då överklagar jag ända till HD och vinner.
Från presidenten.
- Han är ursinnig. - Bussigt, Ricky.
- Jag vet inte vad jag ska säga... - Sluta, pappa. Sanningen måste fram.
- Du har sagt ditt. - Vilket skämt!
- Steenbeck, då? - Bilden syns på världens alla löpsedlar.
- Kan vi inte gripa honom? - Dessvärre inte.
Han postade en kopia till agenturen, brevbäraren hann före oss.
Han är oskyldig. Och han tog tydligen ett nakenfoto av Midge Campbell.
Era föräldrar kom sent i går med militärhelikopter.
De hålls isolerade och får läget förklarat trots att allt redan står i tidningarna.
- Vi ska snart få se dem i den här rutan. - Allt är inkopplat men inget funkar.
- Då fortsätter vi med lektionen. - Billy?
Utomjordingens flygande tefat: navkapsel och pajform.
Bra! Verklighetstroget.
Jupiter. Femte planeten från solen och den största...
- Ja, Bernice? - Jag har ritat utomjordingens planet.
Det var väl fint.
De extrema atmosfäriska förhållandena över Jupiters yta...
- Ja, Dwight? - Jag har skrivit en sång om honom.
Det passar kanske inte att sjunga nu.
- Ja, Montana? - Förlåt att jag stör, June.
Vi har lärt oss spela Dwights lilla visa.
Utomjording upp i det blå
lång och smal
två meter siså
Fast vi vet att vi hör inte samman:
är du vän eller fi
(eller annan)?
Hopp och skutt
dansa rymdmansrutt!
Upp på fyra, ner på tre;
rymdmän är vi, herre-je!
KAMERA 1 FÖRÄLDRARNAS STUGA
Den här fanns på en gammal rulle som låg i handskfacket.
"Självporträtt med granatsplitter".
Ta sidan 45.
- "Vad har du gjort? Hur kunde du?" - "Skriker och gråter", står det.
"Hur kunde du?"
- "Hur kunde jag låta bli?" - "Hur kunde du låta bli?"
- "Det undrar jag." - "Det var redan över. Du var fri."
"Varför ta livet av sig om man inte har något att fly ifrån?"
"Det kanske var det som var problemet."
"Stirrar ett tag." Sen står det att jag slår ner allt från hyllan.
Gör det, då.
"Vilket vedervärdigt slöseri. Tänk på alla människor, alla platser. Tänk på världen."
- Använd din sorg. - När vi repar?
Jag är inte ens med i filmen. Jag är krigsfotograf.
Använd din sorg.
Okej.
"Vilket vedervärdigt slöseri."
"Tänk på alla människor, alla platser."
"Tänk på världen du kunde ha sett, Dolores."
"Jag har redan sett den."
Är hon en vålnad?
Det är oklart.
Sen...
Sen blir jag utkörd av coronern. Sakta stänger jag dörren. Slut.
Nu blir smörgåsen bränd.
- Min dotter såg oss. - Va?
Dinah såg oss, härifrån, i ditt sovrum i går.
Sa du att vi repade igen?
Det tänkte jag inte på. Det borde jag ha gjort. Det är för sent, jag erkände allt.
Har hon sagt nåt till Woodrow?
Svårt att säga. Hon kan bevara en hemlighet. Frågan är om hon gör det.
Det blir inget mellan oss, Augie.
Inte?
Eller?
- Antagligen inte. - Eller kanske...
Han tittade olustigt på oss. Utomjordingen.
- Hur då? - Som om vi var dödsdömda.
Det kanske vi är.
- Vad gjorde du? - Jag brände handen på grillen.
- Varför det? - Det är oklart.
Får jag se?
Det gjorde du. Det hände.
Hur länge kan de hålla oss kvar, rent juridiskt?
Jag är inte jurist, men så länge de vill. Vi måste få ett domstolsföreläggande.
6-12 månader. Civilrättslig prövning för förlorad inkomst.
Varför inte bara traska iväg? De kan inte hindra oss utan att ha ihjäl nån.
Intressant idé. - Hur långt kommer man med jetpack?
Fråga Roger eller sonen. Han åtalas för att avslöja statshemligheter.
- Det blir ingen fällande dom. - Jag tycker om öknen och utomjordingar.
Hur fick ni tillbaka det där? Säkerhets-föreskrifterna förbjuder astronomerna...
- Min son uppfann dödsstrålen. - Må så vara...
- Vi är inte på Guadalcanal nu. - Det har varit en jobbig karantän.
Jag skjuter!
- Säg åt dem att sänka vapnen! - Hör ni vad generalen säger?!
- Är du gift? - Ja.
Vi återkonfiskerar projekten senare. Efter maten.
Ni kan ju försöka.
Tab Hunter, Doris Day, Jack Uppskäraren.
Bing Crosby, Shirley Temple, Orson Welles, Lucille Ball, Marlon Brando.
Drottning Elizabeth, Mickey Mantle, Yul Brynner, Louis Armstrong, Lana Turner.
Betty Grable, Ella Fitzgerald, Rock Hudson, Jerry Lewis.
Greta Garbo, Karl Marx, Jeanne d'Arc, Charles Darwin, Walter Pidgeon.
Emily Dickinson, Galileo, Pontius Pilatus, Ernest Hemingway, Jackie O...
Vem tog radioteleskopet, signalmottagaren och hela det spektografiska nätverket?
- De försöker kontakta utomjordingen. - Javisst, men jag, då?
Låt mig få vara med.
- Har ni hört av honom än? - Nej.
- Vad ska det föreställa? - Flaggan är bara för att vara patriotisk.
Nu måste det vara meningsfullt, ett universellt budskap.
Vi har redan tänkt på kors, stjärna, fyr-klöver, bokstäver, siffror, hieroglyfer.
Varför ska man projicera en stjärna på månen?
- E = mc². - Det är för enkelt.
Nu har vi chansen att vara värdefulla under vår livstid.
- Jag förstår. - Vems tur var det? - Det är lika bra att jag börjar om.
Jag skulle vilja tala med dig, Woodrow, om inställningarna på spektrografen.
...Kurt Gödel...
Varningsetiketten indikerar...
Allt är värdefullt under din livstid. Det här, alltså.
Nyfikenheten är din viktigaste tillgång. Lita på den. Lita på nyfikenheten.
Labbet står alltid öppet för dig, sen. Du kan bli min skyddsling om du vill.
Vi kan bevisa hypotesen om astronomiskt flörtande, få det matematiska att stämma.
Nu ser jag de inbrända rymdprickarna.
Det var tråkigt att höra om din mamma. Jag saknar min, och hon dog för 46 år sen.
Tack.
Jag har redan ansökt om namnändring: från Asteroid City till Alien Landing.
Det skulle kunna bli framtidens centrum för unga astronomer och rymdkadetter.
Det är ett historiskt erbjudande.
KRISNÄMNDEN
Asteroiddagsfirandet fick ett tvärt slut när verkligheten olyckligt trängde på.
Nu ett tillkännagivande:
Dr Hickenlooper, militärens forsknings-division och Larkingsstiftelsen -
- har utsett årets mottagare av Hickenlooperstipendiet.
Och alla får åka hem i morrn bitti. Presidenten har valt att häva karantänen.
Jag vill bara säga att årets alla projekt - oavsett min dispyt med Ricky Cho -
- var av allra högsta kaliber, utan undantag. Och jag vill säga...
Vad är det som händer nu?
Det är i dag igen.
Den har inventerats.
I enlighet med säkerhetsplan X -
- blir karantänens hävning inställd, eller senarelagd, med anledning av...
Vi vägrar!
OKÄNT
Vi vägrar! Vi vägrar!
Varför bränner Augie handen?
Jag förstår fortfarande inte pjäsen.
Va?
Vart ska du ta vägen?
Jag kommer snart.
Jag spelar inte utomjording, utan metafor. Så tolkar jag det.
- Metafor för vadå? - Det vet jag inte än. Det har inte sagts.
Schubert. Schubert. Schubert.
- Schubert. - Ja, vad är det? Ska du in?
Egentligen, men nu pratar generalen om presidenten.
Om 6 ½ minut har jag min nästa replik och måste få svar på en sak.
Spelar jag honom rätt?
Som sagt, det blir lite mycket med pipan tändaren, kameran och ögonbrynet.
Men bortsett från det, på det stora hela, som svar på din fråga... Sätt dig.
Du spelar honom helt rätt. Du har inte bara blivit Augie - han har blivit du.
Jag känner mig vilsen. Han är så trasig.
- Mitt eget hjärta brister varje kväll. - Bra.
Ska jag bara fortsätta så? Utan att veta nåt?
Finns inget svar i vår kosmiska vildmark? Woodrows replik om livets mening.
- "Den kanske finns!" - Det undrar jag.
- Jag förstår fortfarande inte pjäsen. - Det spelar ingen roll. Följ berättelsen.
- Du spelar honom rätt. - Jag behöver frisk luft.
Okej, men det lär du inte hitta.
Då så.
Hej.
Du. Frun som spelade min skådespelerska.
Min scen ströks efter en enda repetition.
Vi använder fortfarande fotot.
Minns du dialogen?
Nej.
Vi träffas i en dröm på utomjordingens planet.
Magnavox-27. Det är faktiskt en av månarna.
Du frågar: "Har du pratat med honom?" Jag svarar: "Inte än."
Du säger: "Har du inte skrikit åt honom eller fått honom att skratta?"
Jag säger: "Eller frågat om universums hemligheter?"
Du säger: "Exakt."
Jag säger: "Jag tror att han är blyg."
Du säger: "Det är Woodrow också, men det växer han säkert ifrån."
"Hoppas jag, utan en mamma."
Jag säger: "Han är sen i mognaden."
"Men jag tror kanske att ni måste ersätta mig."
Du säger: "Va? Varför? Hur? Det kan jag inte."
Jag säger: "Jag tror kanske att du måste försöka."
"Jag kommer inte tillbaka, Augie."
Du tar en bild av mig och börjar gråta.
Och jag säger:
"Jag hoppas att det blir nåt."
Och jag säger: "Alla mina bilder blir nåt."
- Bra minne. Varför ströks scenen? - Speltiden, kanske.
Nu spelar jag hovdam åt drottningen.
Du missade din entré. June och cowboyen har börjat hångla -
- och inhopparen får handen i bandage.
Du. Vi fick nästan en scen ihop. Hej.
Ett halvår efter premiären slog nyheten ner.
En otäck bilolycka.
Conrad Earp, amerikansk dramatiker med lidelse och fantasi som få, blev 50 år.
Jag vill ha en scen där mina rollfigurer varsamt lockas in -
- i en djup och drömsk slummer -
- efter att de tillsammans fått uppleva en bländande astronomisk gåta.
Men jag vet inte hur jag ska skriva den.
- Man kan inte vakna om man inte somnar. - Vad är det som händer?
- Man kan inte vakna om man inte somnar. - Det stämmer ju inte.
- Man kan inte vakna om man inte somnar. - Varför ska man göra det?
- Man kan inte vakna... - ...om man inte somnar.
Man kan inte vakna om man inte somnar.
EPILOG
KARANTÄN! HÄVD
Vart har de tagit vägen?
God morgon, mr Steenbeck. Äppel-, apelsin-eller tomatjuice?
- Vart har de tagit vägen, allihop? - Jag förstår.
Presidenten hävde karantänen. Vid midnatt.
Alla skickades hem: soldater, cowboys, astronomer och rymdkadetter.
Nu är det bara att åka hem.
Vi hade elva utcheckningar i morse, ni försov er väl.
Och projekten har ni fått tillbaka.
- Tomatjuice. - Ska bli.
Vi skulle ju gräva upp allt och ta henne med oss, så nu gräver vi upp bunken.
Vi saknar begravningsrätt på den här marklotten.
- Om det nu ens är en lott. - Det är det inte.
- Mörda inte mammas aska! - Nej, nej, nej. Låtom oss bedja.
Morfar!
Herre, vi tackar dig för att du gav liv åt denna utomordentliga kvinna -
- som en gång var en liten flicka som våra häxlärlingar.
- Häxor. - Och utomjordingar.
Som våra tre häxor.
Vi hade inte tänkt begrava henne vid en omärkt kaktus.
Men jag orkar inte längre kämpa för hennes värdighet. - Inte Augie heller, eller hur?
Så vi viker oss för hennes envisa döttrars vilja. - Woodrow, ett sista farväl?
- Jag tror inte på Gud längre. - Okej.
Amen.
Edam, bedam, buseman, bom, rackare, stackare, hysare, kung.
Mamma ligger i jorden. Be en bön för mamma.
Mamma, vi ska be med dig. Du är så vack...
Fem pannkakor och två kaffe, tack.
- Vilka är kissnödiga? - Ingen.
- Blir jordgubbsmjölk bra? - Ja, tack.
Var det nån som fick stipendiet?
Jag.
- När då? - I går kväll.
Jag fick den av generalen i duschkön, han ville nog bara få det gjort.
En helt vanlig check av standardstorlek, den stora visas bara upp.
Wow. Grattis, Woodrow. Helt ofantligt.
- Du måste vara ett geni. - Ja.
Du måste vara ett riktigt snille.
Finns det några speciella villkor? Hur ska du använda pengarna?
Jag använder nog upp dem med min flickvän.
Vad är det du skriver i din lilla bok?
- Nästa års projekt, som är hemligt. - Wow, är det där möjligt? Är det det?
Midge Campbell lämnade sin adress åt er.
Det är bara en postbox.
- Vad hände? - Det angår dig inte.
Klart det inte gör. Jag frågar bara för Woodrow sa att Dinah berättade för honom.
Jag läste juridik med hennes förre agent. Jag har ingenting emot det.
Hon är faktiskt en skicklig komedienn.
Det stämmer.
Ännu en atombombsprovsprängning.
Nu åker vi.
Översättning: Jennifer Warrender Svensk Medietext
Grymt.
Rippet og syncet af YOLO