DEWBEND-FÄNGELSET
Då släcker vi!
RÄTTSLÄKARE
...i maktkampen efter Lenins död-
-segrade Josef Stalin.
Stalin var det nya ansiktet på en gammal idé: marxismen.
Bolsjevikerna var starka på hemmaplan.
Komintern underblåste en världsrevolution.
Kommunismen var på frammarsch.
Stalin satt i Kreml.
Men hur var det med vanligt folk? Proletariatet.
De som kämpade för en ny värld.
Kommunismens historia...
- Nu avrättas nån, pappa! - Raka spåret till Hades!
Tig. Döden är ingenting att fira. Vem det än må vara.
Nu är han död. Wayne Fisher.
Han var 32 år och slog ihjäl en tant med hammare.
Hans sista måltid var entrecote.
Han hade suttit i dödscell på Dewbend i tre år.
Hans sista ord var: "Dra åt helvete."
- Hur kan du veta det? - Jag har det i huvudet, bara.
Nu är det läggdags.
Borsta tänderna och kryp i säng.
Historien upprepar sig alltid.
Det förflutnas spöken hemsöker vår samtid-
-om vi inte ser dem i vitögat.
Elise! Jag sa ju åt dig att plocka undan.
Hör du inte vad jag säger?
- Det var inte jag som stökade till. - Vem var det då?
Christian, stäng dörren.
Mig kan du berätta för.
Pojken som bodde här för länge sen. Han tycker om våra leksaker.
- Jag lovar och svär. - Jag tror dig.
Du har välsignats med en gåva.
Du är väldigt speciell, sånt skrämmer många.
Som din pappa.
Han förstår inte din gåva.
Vi får hålla det mellan oss två.
Okej.
Nu är det läggdags.
- God natt. - Släck inte, mamma!
Jag är inte långt borta, gubben.
Och vad gör du om du blir rädd?
Just det. Om du nånsin blir rädd, gör du så här...
...och då kommer jag rusande. Men den får bara användas i nödfall.
- Jag älskar er så oerhört mycket. - Jag älskar dig också, mamma.
Här ser vi hur atombomben är på väg.
På väg ombord på "Bockscar".
- Du... - Vad är det?
- Sover du? - Nej.
Tänker du nånsin på dem som hamnar i elektriska stolen?
Ibland.
Undrar du vart de tar vägen efteråt?
Nej. Jag vet vart de tar vägen.
Gör du? Vart då?
De försvinner in i mörkret.
Christian...?
Vad håller du på med?
Elise...
Det var du som stökade till.
Ja.
Var är visselpipan?
Pojken är i garderoben.
Var inte rädd. Vi ska inte göra dig illa.
Kom ut.
Sluta, Elise...!
Kom ut.
Jag är inte i garderoben.
Folket hämnades.
Nej, Gerald...!
Vad har du gjort, Elise?
- Händerna mot väggen. - Sluta.
Tig, Audrey!
- Såg du ett spöke? - Sluta nu, Gerald.
Ja.
Jag vill inte göra dig illa.
Du behöver bara svara nej.
Nu frågar jag igen:
Såg du ett spöke?
Ja, det gjorde jag.
De är överallt i hela huset. Överallt.
Gör det inte.
Hon är ju bara ett barn.
Nej, pappa!
Nej!
Ta mig i stället!
Snälla... Sluta!
- Det räcker nu! - Lägg dig inte i.
Säg inte hur jag ska straffa henne, Audrey! Jag jobbar med sånt!
Nej, inte dit!
Nej, pappa!
Nej, jag vill inte!
Nej, inte där! Snälla pappa, inte där!
Släpp ut mig!
Lyder du, får du sova under mitt tak, annars får du sova under golvet.
Lås inte in mig här. Snälla!
Kom tillbaka, jag vill inte vara här!
Pappa!
Är du mörkrädd?
Vem är det? Vem där?
Var inte rädd. Jag kan göra det ljust.
Vem är det?
Varför är du här?
Pappa tog hit mig.
Din pappa är dum mot dig.
Öppna dörren, då blir det jätteljust.
Öppna den nu.
Det hänger en nyckel alldeles ovanför.
Det är ingen brådska.
Det är bara du som kan öppna dörren.
Du är starkare än du anar. Jag vill att du hjälper mig öppna alla dörrar.
Mitt i prick.
Och glöm inte vad sköldpaddan sa-
-för vi måste kanske göra som han.
Det är viktigast av allt: att ducka och ta skydd.
Civilförsvarets informationsfilm är ett samarbete...
Elise?
Elise.
Audrey!
Audrey...
Audrey!
Nej, Audrey.
Nej!
Audrey!
Förlåt.
Nej!
KALIFORNIEN, 2010
GE MIG NYCKELN?
God morgon.
Drömmarna återvänder, Warren.
Man slipper dem visst aldrig.
Vad sägs om frukost på sängen?
Som jag trodde.
Du börjar bli gammal. Jag med.
I förra veckans videoupptagning från kyrkans källare ser man rörelser.
- Där. - Ludd.
Ludd kan inte gå.
Skåda...
...varför jag varit uppe hela natten.
Ljuset.
Just det-röststyrt.
Nu slipper vi treva efter knappar i mörkret.
- Anstränga fingrarna när vi tänder. - Det hade vi ju stora problem med.
Kämpa du i sarkasmens mörker, själv föredrar jag att arbeta...
...i ljus.
Ljus?
Ljus!
- Dålig akustik. - Dagsljus är ändå mer miljövänligt.
Det är så roligt att ni bor här, men laga inga fler saker som fungerar.
Spectral Sightings.
Ja, det är hon.-Elise!
- Elise. - Jag heter Ted Garza.
God dag, mr Garza.
Jag har problem.
Det händer saker i huset och ni kan tydligen sånt.
En del, ja.
Jag undrar om ni kunde ta en titt.
Jag behöver hjälp.
Får jag fråga var ni bor?
414, Appletree Road.
Five Keys, New Mexico.
Mr Garza.
Jag kan tyvärr inte hjälpa er.
Jag är ledsen.
Jag får tacka för samtalet.
Förlåt att jag väckte er.
Han som ringde i dag och ville anlita mig...
...sa att han bodde i mitt barndomshus.
Det var ett hus, inte ett hem.
Jag har inte minnen därifrån, utan ärr.
Min gåva, som ni är så imponerade av...
...försökte pappa få ur mig med våld.
Och mamma...
...blev mördad där.
Mördad av någonting som jag hade frammanat.
Demonen vill använda min förmåga-
-och tänker skada mina nära och kära.
Jag vill inte gå in i "The Further" som jag gjorde för Quinns skull.
Hela mitt liv har jag kämpat mot de här varelserna-
- för jag glömmer aldrig mammas dödsögonblick...!
Så nu...
...måste jag hjälpa den här mannen...
...för jag vet vad han står inför.
Vi packar nu och åker i morrn bitti.
Inte den här gången.
Det här måste jag göra...
...själv.
Nu måste vi följa med, den kostade 700 dollar!
Plus 200 för loggan.
VÄLKOMMEN TILL FIVE KEYS NYCKELN TILL HJÄRTAT
Innan vi går in, ska ni få byta om.
En del kläder har varit Jacks, det är väldigt viktigt för mig.
- Jag kan gissa vem du är. - Det behövs inte. Elise.
Specs och Tucker, mina kollegor.
Hon är synsk, vi syns.
Va?
Hon är synsk, vi syns.
- Jag förstår inte. - Glöm det.
Vill ni inte komma in?
Varsågoda och stig på.
Tjena.
Det här är aggression och historien upprepar sig alltid.
Det förflutnas spöken hemsöker vår samtid om vi inte ser dem i vitögat.
- Vad mycket av våra saker du har. - Allt hade lämnats kvar.
Fina saker också. Sånt ska man inte slänga.
Det pratas...
...om din familj.
Jag struntade i dem som sa att jag inte borde bo här.
Jag såg bara ett hus.
Jag sket i alla och köpte det.
Nu tror jag dem.
Känner du nåt?
Det är så många andar, både goda och onda.
Det var många som dog i fängelset.
- När började händelserna? - När jag var nyinflyttad.
Först var det...
...mest småsaker.
Du har välsignats med en gåva.
Du är väldigt speciell. Vi får hålla det mellan oss två.
Nej!
Nej...!
Hur är det?
Bara bra.
Var upplever du oftast saker?
Mest i ett rum.
BIBELN
Jag håller det låst nu. Jag har inte öppnat dörren på tre månader.
Den tar jag.
Ger du mig ett handtag?
Det blir bra.
Lite till.
Tyvärr. Jag kan inte gå in.
När det började...
...hörde jag nån vanka av och an.
Nån som pratade för sig själv.
Man tror att man blivit galen, men sen...
...hör man det.
Då vet man.
Till slut gick jag in...
...och skrek åt den.
"Nu slutar du...!"
"Nu slutar du!"
"Sluta!"
Allt jag ägde gick till husköpet. Ni måste hjälpa mig, snälla ni.
Det är sånt som vi gör.
Kameran låter oss se allt från bilen.
"Winneba-ghost"...!
Då går jag ut till den...
Ska du verkligen vara ensam?
Min närvaro brukar locka fram andarna ur sina mörka små hörn.
Ta den här.
Tack.
God natt.
Hör du oss?
Ja. Försök att inte överrösta de andra rösterna.
Uppfattat.
Varsågod.
- Vad är det? - Ljus.
Tack.
Jag trodde du var borta för alltid.
Mamma gav den till min bror och han tappade bort den när han var sex år.
Nu är den i tryggt förvar.
Stanna.
- Vad är det? - Vänd dig om.
- Vad är det? - Det var inget.
- Jag tyckte jag såg fötter. - Fötter?
Det är nån rakt framför dig.
- Det ser ut som en kvinna. - Jag ser inget.
Elise, var försiktig.
Jag ser inte det som ni ser.
Du nuddar den snart.
Akta dig.
Hjälp henne.
Elise... Vad hände?
Den tog visselpipan.
Vad gjorde du där? Du skulle ju stanna i sovrummet.
Nånting ledde mig ner dit. En kvinnlig ande.
"Hjälp henne" förstår jag inte, men jag har sett den förut-här i huset.
När jag var sexton år.
Hörde du?
Vad då?
Det är nån i tvättstugan.
- Nej då. - Jo, jag hörde.
Jag går och tittar.
Nej, Elise...!
Hej.
Jag bor här med min bror Christian. Vad heter du?
Sluta! Du hittar bara på.
Min bror tror inte att du finns.
Christian!
Vad håller du på med?
Det är nån i tvättstugan.
Det är ingen här.
Nu håller du på så där igen.
Du kan inte straffa mig för nåt jag inte bett om.
Om det är en sak...
...som du har gjort hela ditt liv...
...så är det tiggt om stryk.
Du får inte göra mig illa mer.
Snälla!
Elise!
Gå inte!
Låt henne vara.
Hon måste lära sig att ingen annan skulle kunna älska någon som hon.
Jag har inte varit här sedan dess.
Det får räcka.
Vi fortsätter i morgon.
Christian och jag gick hit som barn.
- Hur ser jag ut? - Bara bra.
Förlåt, men ni är så oerhört lika nån jag känner väldigt väl.
Elise.
- Melissa. - Imogen.
- Systrar. - Ja, det stämmer.
Tucker.
Specs.
Specs... eller Steven... vilket ni vill.
Hon är synsk och vi syns.
Förlåt?
Det var inget.
Är ni på besök?
Det kan vi inte säga. Konfidentiellt.
Poltergeisthemsökelse hos Ted Garza. Han bor en liten bit härifrån...
Spöken och onda andar.
Vi tre är spökjägare.
Lite som poliser, fast vi griper inte människor.
Jag är också rolig, ofta. Jag kan också vara rolig.
Det räcker nu.
Jag bodde här för länge sen.
Lyllo dig som tog dig härifrån.
Nu gör jag bort mig.
Nej då. Det är trevligt att träffas.
Pappa.
Hejsan, Christian.
Har jag åldrats så mycket?
Ska du inte säga nåt?
Jag har inget att säga dig.
- Nu går vi...! - Vi kom ju precis.
Hör vad jag har att säga först.
Jag är ju ändå din syster.
Det betyder ingenting för mig...!
Snälla du, lyssna på mig nu. Jag visste inte hur det skulle gå.
- Du ser ju framtiden. - Är det din syster?
- Nej! - Jo då!
Nu är det du som lyssnar. När vi var barn gjorde du mig vettskrämd.
Du skrämde livet ur mig-
- med historier om ett monster bakom en röd dörr.
Sen öppnade du dörren och gick. Du gick ifrån mig.
Du lämnade mig hos ett riktigt monster-vår far.
Jag önskar dig inget ont, men håll dig borta från oss, Elise.
Håll dig borta.
Christian...
Christian.
Christian!
Det var dumt att komma hit.
Nej, du hjälper faktiskt människor.
Elise!
Jag är ledsen.
Han kan vara oresonlig ibland.
Som han har haft det, är det förståeligt.
Han har inte berättat om sin barndom, eller ens visat bilder.
Han har aldrig berättat om dig.
Jag lämnade honom ensam, det borde jag inte ha gjort.
Han är ändå en fantastisk pappa. Jag älskar honom väldigt mycket.
Du anar inte hur glad det gör mig.
Tucker!
Har du stillbilderna?
Ja då.
- De blir uppätna av honan... - Tucker.
Tucker, jag behöver dig. Kom nu.
Varsågod.
Ge din pappa bilden.
Hälsa att den togs i går i vårt gamla rum.
Han blir nog väldigt förvånad.
Vad roligt att träffa dig!
Då så...
Testar.
Hör ni mig?
Nej.
Den kändes bekant i går, men jag visste inte varifrån.
Sen påminde Christian mig om när jag var barn-
-och såg en röd dörr.
Det väsen som dödade mamma kom genom den.
Jag fattar inte. Det är en röd dörr. Det ser ju vem som helst.
Nej, det är en metafysisk dörr.
När jag letade efter Quinn Brenner kom jag till en röd dörr.
Jag gick igenom den...
...och den ledde djupare in i "The Further".
Om jag kan ta reda på innebörden...
...kanske jag kan stoppa varelsen som hemsöker huset.
Den här kanske hjälper.
Jag talade med dig i går.
Är du där? Hör du mig?
Du tog ifrån mig en sak.
Varför?
Varför sa du "Hjälp henne"? Vem då?
Här.
Är det du?
Blås en gång för ja, två för nej.
Var det dig jag såg i går?
Finns det ett väsen i huset som försöker göra Ted Garza illa?
Är det du?
Försöker du visa mig något?
Finns det som du vill visa mig bakom väggen?
Nycklar.
Rör inte en fena.
På.
Vänta. På.
Vänta.
Tack.
Vad är det du vill visa?
Hjälp henne!
Hjälp mig.
Det är inget spöke.
Herregud...!
Herregud...
Jag slår av kedjan.
Det gör du inte alls.
Backa.-Gå bort från henne!
Jag bad om hjälp att få bort spöket!
Hjälp mig bli av med det!
Hjälp mig!
Varför skulle du tvunget gå ner hit?
Varför?!
Ditt spöke ledde oss hit.
Han är i skallen.
I skallen.
Är det din vän?
Din vän.
Är du där, Specs?
Specs!
Va...?!
Hon heter Mara Jennings. En sjuk- sköterska som bor 15 km härifrån.
Hon har varit försvunnen i ungefär fyra månader.
- Kan ni stanna i några där? - Javisst.
Jag måste höra er allihop.
Det finns många demoner som lever och frodas-
-och du stoppade en av dem.
Tack, Elise.
Det är vansinne.
Jag måste.
Jag måste hitta den. En liten visselpipa i silver.
Jag ägnar mig åt andevärlden.
Andar kan få människor att göra hemska saker i den riktiga världen.
En del av de människorna ber mig om hjälp.
Det kan låta konstigt för er, men för mig är det ett jobb.
Fast den här gången kändes det annorlunda.
Det hemsökta huset var mitt eget.
Den ligger inte här.
Jag tittar till honom.
Varför bjöd Garza hit er-
- när det skulle kunna leda till att ni hittade Mara?
Hemsökelser kan vara fruktansvärda.
Kanske var fruktan för det okända...
...starkare än rädslan att åka fast.
Eller så ville han åka fast.
Vad är det?
Förlåt.
Jag ser i syne.
Det är nog chocken.
- Var det något mer ni ville? - Nej.
Tack.
Melissa!
Pappa?
Här nere. Jag har hittat visselpipan.
Pappa...
- Vad gör du här? - Hon är försvunnen, eller hur?
Vad hände? Var är hon?
- Vi har letat överallt. - Inte överallt.
Nej...!
Imogen, ring efter ambulans. Fort!
Hur kunde du veta var hon var?
Vad hände?
Det finns något ondskefullt i huset som jag släppte in i vår värld.
Det tvingade Ted Garza göra saker.
Nu har det tagit din systers själ och jag ska göra slut på det i kväll!
Jag ser också saker.
När jag var liten...
...somnade jag en gång och svävade iväg...
...ända bort till granntanten.
Hon berättade att hon höll på att lämna jordelivet.
Pappa sa att hon hade dött under natten.
Jag sa att jag redan visste det. Då blev han inte särskilt glad.
Imogen... Kom nu.
Nej, jag stannar.
Du kan väl lita på mig?
Då tar vi våra saker och sätter igång.
Men fan...!
Jag ska få alla andars uppmärksamhet. Jag behöver saker Garza värdesatte.
Specs, på övervåningen finns en bibel som betydde väldigt mycket för honom.
Den var röd. Du måste hitta den.
Ta med dig Imogen.
- Släpp henne inte ur sikte. - Nej då.
Tucker och jag går ner i skyddsrummet.
Ska jag få dödens rum och han bibel- studier med världens snyggaste tjej?
Du är den enda som jag litar på.
Försök inte...!
Varför klär ni er så där?
Det var Elise som valde kläderna.
Min egen klädstil är mycket slappare.
Småskumt.
- Vad är det? - Kolla...!
Den är värd massor.
Fortsätt leta nu.
Man måste ju ha en hobby också. Man kan inte jobba jämt.
Man måste ha kul också. Dejta.
Såna saker.
Det är nåt här.
Jag känner det.
Hon vill att jag tar den.
Den borde funka.
Kliv åt sidan.
Läggdags!
Den underklänningen känner jag igen.
- Så att du kan sova. - Tvinga inte i mig mer. Släpp mig.
Så ja.
Snälla, släpp mig. Jag ska inte säga nåt.
Snälla, släpp mig.
Hörde du?
Vad då?
Min bror tror inte att du finns.
Det är nån i tvättstugan.
Det är ingen här.
Du kan inte straffa mig för det...!
Farväl, Anna.
Hon var inte död.
Pappa gjorde precis som Garza.
Kvinnan som jag såg för länge sen...
Hon levde.
Jag kunde ha hjälpt henne.
Jag lät honom döda henne.
Ta bort den.
Hennes död var mitt fel.
Till dess att jag kan befria henne...
...är hon fångad i mörkret.
Vilse.
Nu går jag in.
Vänta lite.
Varsågod.
Jag klarar det.
Förlåt mig, Anna.
Jag svek dig.
Herregud...!
Vänta, vart ska du?
Elise.
Elise...!
Det var inte bara du, Anna.
Audrey!
Elise?
Audrey.
Audrey!
Elise.
Var är jag?
På ett väldigt speciellt ställe...
...där andarna är.
Vem är du?
Jag är... en vän.
Jag vill inte vara här, inte där andarna är.
Elise.
Vad pappa än säger...
...måste du fortsätta med det du gör.
Bli aldrig rädd för din förmåga.
Pappa menar inget illa när han skriker åt mig.
Han är rädd för mannen med nycklarna.
Det är han som styr allt.
Han öppnar alla dörrar.
Öppnar han alla röda dörrar?
Ja.
Mannen med nycklarna sa att jag är starkare än jag anar.
Han vill ha hjälp att öppna alla dörrar.
Han gör allt för att ta mig.
Han står bakom dig.
Nej!
Gå härifrån!
Elise... Vakna!
Elise!
Specs!
Jag behöver hjälp!
Akta huvudet.
- Hon är på andra sidan. - Nån måste hjälpa henne ut.
Vem då? Jag kan inte. Kan du?
- Jag sa inte... - Jag kan göra det.
Jag kan hjälpa henne.
Jag har aldrig hypnotiserat någon.
- Jag har aldrig blivit hypnotiserad. - Då vet du inte vad jag gör för fel.
Då så...
Tillvägagångssättet är lite...
Jag trycker här... E.T.
"Imogen."
Coolt... Titta här.
Koncentrera dig och slappna av.
Tänk dig att kroppen består av vatten och du ligger i havet.
- Det är helt ologiskt. - Va?
Hon består av vatten och ligger i havet-således är hon havet.
Skulle du vilja ta över?
- Tack. - Jag är här hela tiden.
- Inte röra. - Det gör jag inte.
Flytta på dig.
Blunda.
Lyssna på tickandet.
Koncentrera dig på det.
Nu räknar jag ner från fem.
När jag har kommit till ett är du hypnotiserad.
Fem...
...fyra...
...tre...
...två...
...ett.
Nicka om du hör mig.
När jag säger "nu" slår du upp ögonen-
-och befinner dig på andra sidan.
Nu.
Jag ska hjälpa dig.
Röd dörr.
Den pratade Elise om.
Här är det.
Jag kan inte gå in. Om han hittar mig...
...så tar han mig igen.
Tro mig, där finns det du söker.
Just det!
Elise?
Tänker du nånsin på dem som hamnar i elektriska stolen?
- Ibland. - Undrar du vart de tar vägen?
Din tur.
...upprepar sig alltid.
Det förflutnas spöken hemsöker vår samtid-
-om vi inte ser dem i vitögat.
Är det en sak du har gjort hela ditt liv, så är det tiggt om stryk.
Nej! Nej, pappa!
De är överallt i hela huset.
Överallt.
Hon måste lära sig att ingen annan kan älska någon som hon.
Sluta.
Nej, pappa. Snälla.
Nej, nej. Nej, pappa!
Somliga är rädda för speciella människor. Din pappa är det.
Du får inte göra mig illa mer.
Såg du ett spöke?
Du behöver bara säga nej.
Du kan inte straffa mig för nåt jag inte bett om.
Du hade ihjäl din mamma.
Elise.
Elise!
Han är i skallen. I skallen.
Pappa gjorde precis som Garza.
Pappa var din marionett.
Jag tänker inte ge ditt hat mer näring nu, demon.
Du kan svälta!
Elise!
Nej!
Låt henne vara! Ta mig i stället.
Släpp dem.
Ser du?
Gumman...
Syster! Kom fort!
Melissa!
Förlåt.
Nej!
Elise!
Rör inte min lilla flicka.
Nej...
Elise!
Hon är skadad.
Återvänd till din kropp.
Lilla gumman...
Pappa...
Elise räddade mig.
Jag hittar inte orden.
Jag vet redan, min älskling.
Fortsätt hjälpa människor.
Gå hem.
Vakna, Imogen!
- Mår du bra? - Jag tror det.
Så lätt blir ni inte av med mig. Sjukhuset.
Hej, gumman.
Jag mår bra.
Hej.
Den här är din.
Du hade rätt. Det vilar en förbannelse över mig.
Demoner hänger mig i hasorna.
Men jag vill inte ge dem det som de vill ha längre.
De lever på rädsla och smärta.
Och det har jag gett dem, genom att utestänga dig ur mitt liv.
- Kan du förlåta mig? - Jag borde aldrig ha lämnat dig.
Tack.
Ja.
Melissa...
Ska du ha den?
Ta den, du.
Jag trodde att jag var rädd att dö...
...men det var jag inte.
Jag var rädd att dö innan jag hade en familj igen.
Nu har jag det.
Men fan...!
- Vi skulle inte ha ställt oss här. - Hör vad din kompis säger...!
Han får tjejen, jag får en p-bot...
- Jag vill sitta fram. - Vi åker hit igen och bestrider den.
Dalton.
Det var hemskt. Tänk om det aldrig blir bättre.
Det blir det. Det lovar jag.
Du får lov att ha tålamod.
Dalton.
Hallå.
Förlåt att jag ringer så sent.
Jag heter Lorraine. Du hjälpte oss för länge sen när min son var liten.
Nu händer samma sak mitt barnbarn.
Dalton.
Hur visste du vad han hette?
Det är mitt jobb.
- Hälsa Josh att jag kommer i morgon. - Tack.
- God natt. - God natt.
Undertextning: Jennifer Warrender