Ne, ne, ne! Ach ne, ach ne!
Jsem v koncích. Kde je řada?
Prostě zmizela. Co mám dělat?
-Pomoc! -Budeme tu trčet navždycky!
Žádnou paniku, jen žádnou paniku!
Jsme vycvičení profesionálové. Zůstaň v klidu.
Chystáme se obejít list.
Obejít list? Nemyslím, že to dokážeme.
Ale nesmysl, v porovnání s větvičkou ze třiadevadesátého to nic není.
Takhle, takhle. Dobře!
Vedete si dobře! Takhle, přesně tak!
Dívejte se mi do očí. Nedívejte se jinam.
-A zase tu máme řadu! -Děkujeme vám. Díky, pane Hlíno.
Dobrá práce, všichni!
No páni! To je ale mezera, pane Hlíno. Neměli bychom o tom říct královně?
Nemyslím, že bychom do toho královnu měli nějak zatahovat.
Už tak toho má docela hodně, když musí vychovávat svou dceru.
Ach ano, princeznu Attu. Chudinka malá.
Tak jo, vítr se utišuje. Už brzy tu budou.
-Musíš si věřit, drahá. Bude to dobré. -Je tam mezera.
V řadě je mezera. Co budeme dělat?
To je v pořádku, Výsosti. Mezery se občas vyskytnou.
Přišli jsme jenom o pár centimetrů, to je vše.
Tak tedy dobrá.
Vaše Výsosti, když se tu tak vznášíte, nemůžu počítat.
Ale pochopitelně. Omlouvám se. Pokračujte.
Běžte chvilku stínit někam jinam.
Tak, Atto, co budeme dělat teď?
Jéžiš! Neříkej mi to! Já to vím, vím to. Co?
-Budeme odpočívat. -Správně.
Ach, bude to v pořádku. Každý rok je to stejné.
Přijdou, najedí se, odejdou. Takový je náš životní úděl.
Není to úděl, je to náš život.
Je to tak, Mšičko? No ty jsi tak hezká malá mšice!
-Nech Tečku! -Jó, jó!
Hej, vraťte se!
-Tečko! -Ano, matko?
Co jsem ti říkala o učení se létat?
Ne, dokud mi nezarostou křídla.
-Správně. -Ale mami...
Tečko, jsi mladá mravenčí královna, a tvá křídla jsou příliš malá na to...
Mluvila jsem s Matkou. Ty ještě nejsi královna, Atto.
Tečko, chovej se k sestře hezky.
Není moje vina, že je tak vystresovaná.
Já vím, já vím.
Vždycky se chovám, jako by byl konec světa.
-Pozor! -Atto!
-Princezno Atto! -Princezno Atto!
-Jé! -Hej!
-Nechte toho! -Co si myslíte, že děláte?
Mohl jsi tady někoho zabít!
-Omlouvám se! Omlouvám se! -Aha, to je Flik.
Omlouvám se, omlouvám se!
Prosím, odpusťte mi, promiňte!
-Princezno Atto! -Fliku, co to děláš?
Jo tohle! Můj nový nápad na sklizeň obilí.
Už žádné sbírání jednotlivých zrnek. Můžeme podříznout celé stéblo!
-Fliku, na to nemáme čas. -Přesně tak!
Nikdy nemáme čas nashromáždit pro sebe jídlo,
protože celé léto trávíme sklizní pro potřeby obětování.
Můj vynález ale produkci urychlí.
Další vynález?
Ano, a pro vás mám něco taky.
-Fliku! -Protože budete brzy královnou,
mohla byste tohle používat pro dohled nad výrobou.
Jestli dovolíte, doktorko Floro.
-To je velice hezké, ale... -Co?
Říkáte si, že je to obyčejný list trávy a kapka rosy, že?
-Fliku, prosím! -Špatně! Ve skutečnosti je to teleskop.
-To je velice chytré, Fliku, ale... -Nazdárek, princezno!
No páni, dnes jste ale krásná!
Na to samozřejmě nepotřebuju teleskop.
Tak dobrá, poslouchej! Princezna na tohle nemá čas!
Chceš nám pomoct tohle naplnit? Tak se zbav té mašiny,
vrať se do řady a sbírej zrnka jako všichni ostatní!
-Jako všichni ostatní! -Prosím Fliku, prostě běž.
Omlouvám se, já jsem... Já jsem se jenom snažil...
Chtěl jsem pomoct.
Prej kombajn! Sklízíme přece stejným způsobem od doby, kdy jsem byl kukla.
Kde jsme to byli?
-U hromady jídla, Vaše Výsosti. -Ach ano.
Hej! Fliku! Fliku! Počkej!
-Ale ahoj, princezno. -Můžeš mi říkat Tečko.
Tumáš, zapomněl jsi tohle.
Díky. Můžeš si to nechat. Já si udělám nový.
-Mně se tvé vynálezy líbí. -Vážně? Tak to jsi první.
Už si začínám myslet, že nic, co udělám, nefunguje.
-Tohle funguje. -No super. Takže jeden úspěch.
-Nikdy nic nezměním. -To ani já.
Jsem královský mravenec, ale nesmím lítat. Jsem moc malá.
-Být malý přece nemůže být tak zlé. -Ale ano, je.
-Ne, není. -Ale je!
-Není, není. -Ale je, ale je!
-Není. Není. Není... -Ale je, ale je!
Semínko. Potřebuju... Potřebuji semínko.
Tady, tady!
Takže... budeme dělat, že je to semínko.
-Toto je kámen. -Já vím, že je to kámen. Vím to.
Budeme ale jenom chvilku dělat, jako že je to semínko, ano?
Jenom využijeme naší představivosti. A teď, vidíš náš strom?
Všechno, z čeho ty obří stromy vznikají,
už je obsaženo uvnitř tohoto maličkého semínka.
Potřebuje jenom trochu času, trochu sluníčka a deště, a voilà!
Z tohohle kamene bude strom?
Ze semene strom. Snaž se to pochopit.
Možná máš pocit, že toho zatím moc nezvládneš,
ale to je jenom proto, že z tebe zatím ještě není strom.
Prostě si musíš dopřát trochu času. Pořád jsi ještě semínko.
-Ale tohle je kámen! -Já vím, že je to kámen!
Myslíš, že nepoznám kámen?
-Mezi kameny trávím spoustu času! -Jsi divný, ale mám tě ráda.
Jsou tady.
Jsou tady!
Mami! Kde jsi?
-Přicházejí! -Poběž!
-Tečko! Tečko! -Mami!
-Díky bohu!
-Jídlo na obětní kámen! -Tak fajn, všichni. Do řady!
Jídlo na obětní kámen a do mraveniště. A jdeme!
Jedem, jedem, jedem!
No tak... Pohyb, nezastavovat se! Fajn.
Dobrá, a jsou všichni.
Hej! Hej! Počkejte na mě!
Dát jídlo na obětní kámen a potom do mraveniště.
Ne! Ne, ne!
Ale ne!
Princezno Atto! Princezno Atto!
Princezno Atto!
Přijdou, najedí se, odejdou. Přijdou, najedí se, odejdou.
Promiňte, s dovolením. S dovolením. Procházím! Promiňte.
Promiňte, procházím. Princezno Atto, musím vám něco říct.
Teď ne, Fliku.
Ale Vaše Výsosti, týká se to obětování!
-Hej, co se děje? -Jo, kde je to jídlo?
-Co jsi to udělal? -Byla to nehoda?
Kde je jídlo?
Skokane...
Tak kde je?
Kde je mé jídlo?
-Copak není nahoře? -Cože?
-Jídlo přece bylo na listě, položeném... -Promiňte?
Určitě není tam nahoře?
-Říkáte, že jsem pitomý? -Ne.
Připadám vám snad pitomý?
Tak se nad tím zamyslíme logicky. Jenom na vteřinku se zamyslíme.
Kdyby jídlo nahoře bylo, obtěžoval bych se snad chodit sem,
na vaši úroveň, abych ho hledal?
-Já... -Proč já s tebou vůbec mluvím?
Ty nejsi královna. Ani jako královna nevoníš.
Učí se, aby mohla převzít vládu ode mě, Skokane.
Aha, máme nové vedení. Takže je to tvá chyba.
Ne, to jsem nebyla já. To...
První pravidlo vůdcovství: Všechno je tvá vina.
Tam venku je svět, kde brouk požírá brouka, princezno.
Má to něco společného s koloběhem života.
No, a já ti teď řeknu, jak to má fungovat.
Slunce jídlo vypěstuje. Mravenci jídlo sesbírají.
-A kobylky jídlo jedí... -A ptáci jedí kobylky.
Jo, jako ten, co málem snědl tebe, pamatuješ? Pamatuješ na to?
-No jo, měli jste to vidět. -Molte!
Byla to sojka, a už ho měla napůl v krku, že?
A Skokan kopal a ječel, že?
A já jsem se bál, že? Už se tam ani nepřiblížím, že?
Ale no tak, je to skvělá historka!
Přísahám, že kdybych matce na smrtelné posteli neslíbil,
že tě nezabiju, tak tě zabiju.
A věř mi, že to nikdo neoceňuje víc než já.
Dokud budeme na tomhle ostrově, nechci od tebe slyšet už ani slovo.
Rozuměls mi?
-Ptal jsem se: "Rozumíš mi?" -Jak ti ale mám odpovědět?
Řekl jsi, že už nemám říct ani slovo. Vzpomeň si na mámu!
Poslyšte, já jsem soucitný hmyz.
Do příchodu dešťů zbývá ještě několik měsíců,
takže to můžete zkusit znovu.
Ale Skokane, protože už je skoro období dešťů,
tak my tuhle dobu potřebujeme, abychom nashromáždili jídlo pro sebe!
Poslyš, když nedodržíte svou část dohody,
tak já vám nemůžu zaručit bezpečí.
A tam venku je spousta hmyzu, který by si na vás pěkně smlsnul.
Někdo by mohl přijít k úrazu.
Copak se děje? Bojíš se kobylek?
-Tečko! -Tobě se nelíbí Bouchač?
Nech ji být!
Chceš ji? Tak do toho - vem si ji.
Ne? Tak zpátky do řady!
Připadá mi, jako byste zapomínali, kde je vaše místo.
Takže objednávku jídla zdvojnásobíme.
Ne! Ale... Ale...
Vrátíme se na konci tohoto období,
až spadne poslední list.
Užijte si krásné léto, mravenci. Jedeme!
Fliku, co chceš říct na svou obranu?
Omlouvám se... za to, jaký jsem.
Nechtěl jsem, aby to dopadlo špatně.
A hlavně jsem nechtěl, abyste vypadala špatně, princezno.
-No, Fliku, tak to se ti povedlo. -Jenom jsem se snažil pomoct.
Tak nám pomož. Nepomáhej.
Pomoct? Pomoct? Pomoct?
Fliku, odsuzuji tě k jednomu měsíci kopání tunelů.
Promiňte, Vaše Výsosti.
Musím vám připomínat Flikův projekt tunelu v tunelu?
Pomocníci nám pomáhejte! To je ono! To je ono... Mohli bychom...
Celému ženijnímu oddělení trvalo dva dny, než ho vykopali!
-Pošlete ho uklízet do nemocnice. -Proboha, to ne!
Mohli bychom odejít z ostrova.
Řečiště je zrovna vyschlé. Stačí prostě jenom přejít.
Mohli bychom sehnat pomocníky. To jo! Pomocníky, aby nám pomohli.
-To je perfektní! -Perfektní? Co je tak perfektní?
Vaše Výsosti, copak to nechápete? Můžeme někoho poslat pro pomoc!
Odejít z ostrova?
Proč to ještě nikoho nenapadlo? Aha! Protože je to sebevražda!
-Má pravdu. Ostrov nikdy neopouštíme. -Nikdy neodcházíme!
Jsou tam hadi a ptáci a ještě mnohem větší brouci!
Přesně tak! Větší brouci!
Můžeme najít nějaké větší brouky, aby nám sem přišli pomoct bojovat
a navždycky nás zbavili Skokana a jeho gangu!
-Absurdní! -Kdo by něco tak bláznivého dělal?
Já se hlásím dobrovolně. Budu velice šťastný dobrovolník.
Ty máš tedy kuráž, hochu, ale partě mravenců nikdo nepomůže.
Aspoň to můžu zkusit. Můžu jít do města a pátrat tam!
Kdybys šel, tak bys tím směšným pátráním ztratil celé týdny.
Královské shromáždění! Vynikající nápad, princezno. Perfektní.
-Přesně tak! -Počkejte minutku.
-O čem jsme právě rozhodli? -Že Flikovi dovolíme odejít.
A my zatím budeme dál sklízet, abychom uspokojili Skokanovy nároky.
-Když bude Flik pryč, nemůže... -Nemůže nic zkazit!
Fliku, po zralé úvaze jsme se rozhodli tvou žádost vyřídit kladně.
-Vážně? -Vážně?
-Vážně. -Děkuji vám, princezno.
Velice děkuji za tuto příležitost.
-Slibuji, že vás nezklamu. -To je dobře. Tak na to nezapomeň.
Zřejmě bych ale měl dřív, než půjdu pomoct napravit nějaké škody...
-Ne! -Ne, ne! Jenom běž.
-Prostě běž. -Hlavně už jdi!
Ahoj!
Nebojte se! Kolonie je v dobrých rukách!
Tak se mějte!
No dobře...
Nazdárek! Překrásné ránko, co říkáte?
Táta říkal, že ti dává hodinu,
než se na ostrov vrátíš s brekem.
-Tohle vážně řekl? -Můj táta si to nemyslí.
-Ne, že? -Ne, on se vsadil, že umřeš.
Jo, říkal, že jestli tě nedostane horko, tak ptáci určitě.
No ale já myslím, že to dokáže.
-Nikdo se tě neptal, královskej šprčku. -Jo, Tečko. Co ty můžeš vědět?
Hej, hej, hej! Uklidněte se, ano? No tak!
I ona má právo na vlastní názor.
Tak už běž.
-Hej! -Do města se jde tudy!
Já vím.
Máš snad hledat brouky, ne pampelišky!
Nechte ho být. On ví, co dělá.
To je pravda.
Jdu na to. Za kolonii a za utlačované mravence celého světa!
Páni!
Hej!
Sbohem, Fliku!
Páni!
Hodně štěstí, Fliku!
Měj se!
Fliku!
Jsem v pořádku!
-Tvůj táta měl pravdu. Umře. -Však uvidíte!
Přivede ty nejlepčejší a nejdrsnější brouky, jaké jste kdy viděli!
Zpátky! Zpátky! Zpátky, ty příšerná bestie!
Já se nebojím!
Ach můj bože!
Jéžiš, to mě mrzí, Tupí. Máš bebí?
Dobře, tak Rosii ukaž bebí. Ale to je dobrý, Tupí, to je dobrý.
Už jsem byla i v latríně, která nesmrděla tak strašně.
Tohle je směšné. Takové zklamání!
-Ne! -Ty! Pojď sem!
Chci zpátky své peníze!
Po prvních dvou minutách se nevrací.
Popkorn! Zatuchlý popkorn!
Přicházíme o publikum! Klauni, hned vyběhněte!
Děsně nerad vystupuju na lačný žaludek!
Odehraj si svůj výstup, Heimlichu.
-Pak se můžeš najíst. -K čemu to ale je, P. T.?
Teď ne, Tyčko.
K čemu to je, vůbec tam chodit? Jenom se mi tam smějí.
-Protože jsi klaun! -Ne, protože jsem rekvizita!
Vždycky mě představíš jako koště, tyčku, klacek, hůlku, třísku.
Jsi chodící tyčka. To je srandovní!
-A teď běž! -Parazite!
Jaro je ve vzduchu.
A já jsem květina, která nemá, co zajímavého by řekla. Včela!
Jsem malý fešný čmeláček!
Už letím!
Zpomalte, květinky!
Cukrová homole! Haló, haló! Můžu vám s ní pomoct?
Haló, krásko! Chceš se opylit s opravdovým broukem?
Tak pojď k taťkovi!
Takže když jsem beruška, automaticky mě to řadí
mezi holky, ty stíhači?
-Ona je chlap! -Francisi, nech je být!
-Jsou to vypatlanci! -Ale ne, už zase!
Soudě podle tvého dechu
bych řekl, že jsi musel celý den lítat kolem hromady hnoje.
Ale no tak, Francisi! Rozplakal jsi červíky.
Tak šup, už tam skoro umíráme. Rychle, Cikánko! Ty a Kudla...
Ten je v tranzu.
Tak ho z něj dostaň! S manželem jste právě na řadě!
Kudlo, jdeme.
Ale? A zase jsem to já, kdo má zachránit představení!
Cikánko, pojď!
-Ale jeviště je na druhou stranu, drahý. -Ano, samozřejmě.
Kdykoli se ti zachce, kámo! Vytrhám ti chlupy na hlavě jeden po druhém!
-Tak to zkus! -Jenom si řekni, kde!
-Ale ne? -Ale jo! Protože až tam přijdeš,
-budeš mrtvej! -Francisi, já to vyřeším.
-Takhle se s dámou nemluví. -Slyšel jsem tě, větvičko!
Dámy a pánové, dovolte mi představit vám Kudlanku Nádhernou
a jeho překrásnou asistentku Cikánku!
Z těch nejtajemnějších oblastí nezmapované Asie
vám přináším čínskou skříňku
proměn!
Rosie, celá grupa! Na pódium, honem! Finále!
-Oukej, jenom potřebuju chviličku na... -Hned!
Jdeme, jedeme! Tucku, Rolle, pohyb, hoši. Jsme na řadě.
Nerozumíte mi? Jdeme na scénu!
"Na scénu!"
-Hej! -Hej! Nerozumí mi.
Vyvolávám hlas Konfuciův...
Vypadni z jeviště, starochu!
Chci vědět, kdo to řekl!
Jak se opovažujete?
Nevděčníci!
Kudlo? Kudlo!
Zbývá mi jenom 24 hodin života, a nechci ho promarnit tady.
Jdeme!
Už toho s těma lůzrama mám tak akorát!
Ohnivá smrt!
V ruce držím zápalku,
zápalku, která rozhodne, zda dnes dva brouci zemřou nebo budou žít.
Za malý okamžik zapálím tuto řadu zápalek,
která vede k mucholapce, nasáklé benzínem do zapalovače!
Přímo vstříc mucholapce se vrhnou Tuck a Roll,
svinky obecné, jinak dělové koule!
Dělo odpálí Tupí,
který je naučený skočit na zvuk tohoto zvonku,
nastaveného na 15 sekund.
Jedinou nadějí na přežití našich svinek
je naše provazochodkyně Rosie!
Ta se, uvázaná k pavučině o přesné
délce, vrhne dolů k těmto dvěma sloupkům,
a za méně než 15 sekund upřede bezpečnostní síť!
Říkáte, že to nestačí? No, a co kdyby všichni
měli zavázané oči?
Dámy a pánové, dovolte mi navrhnout, aby ti z vás,
kteří jsou slabších povah, opustili arénu,
protože toto číslo je tak nebezpečné,
že kdyby se nezdařila byť i jediná maličkost...
-Ne! -Už? Tak jo, kočka leze dírou...
No teda!
-Oukej, a je to! -Ježiš!
-P. T.! -Ach ne!
Rosie!
-Potřebujeme vodu! -Vodu, vodu, vodu, vodu!
Dostaňte mě odsud!
Paráda!
-To ta pavučina. Omlouvám se, je to... -Všichni máte padáka.
-Máme tu vodu! -Už jdeme, P. T.!
Spalte ho znovu!
Ne, Harry, ne! Nedívej se do toho světla!
Nemůžu si pomoct! Je tak krásné!
Nesmím vypadat jako nějaký brouk z venkova.
Musím splynout. Splynout.
Hej, brouku!
A cos čekal? Je to klíště!
Paráda, město!
Stavíme u septiku, stojaté vody,
plechovky od fazolí a u chcíplé krysy.
-Dejte si pozor na žihadla. Nastupovat! -Hele, dávej bacha!
-Uhni z cesty! -Jé, pardon.
-Dávej pozor, kam šlapeš! -Omlouvám se, nemyslel jsem to tak.
Omlouvám se!
Jejda! Vážně se moc, moc omlouvám.
To byla... Byla to nehoda.
Hele, drsňáku!
-Hej, pusť mě! -Já ti ukážu, kdo je drsňák!
-A zůstaň venku! -Hele, drsní brouci!
Znal jsem jednu starou dámu, která spolkla mouchu...
Hni se!
Hej, číšníku! Plavu si v polívce!
Byl jsem cvičit. Šáhni mi na křídlo.
Nazdar! Dvakrát Biolit!
-Tak jo. -Tak na vyhánění klínu klínem!
Tak kdo si objednal vodní vši?
Tumáš, slimejši. Ať ti chutná.
Hej, řekl jsem bez soli!
-Vybzuč! -Promiňte, pane.
Říkal jsem si, jestli bych si s vámi nemohl promluvit.
Zastupuji jistou mravenčí kolonii a hledám nějaké drsné brouky.
Rozumíte, zlé brouky, prostě brouky toho druhu...
Vyhodila mě blecha! To je tak ponižující!
Přiznejme si to. Smrdíme.
-Ty padák! Ty padák! -Ty padák!
-Nechcete už sklapnout? -Ty padák!
Jednou ze mě bude krásný motýl,
a pak bude všechno lepší.
Nemůžu uvěřit tomu, že se naše skupina rozpadá.
Jsme spolu odjakživa.
-Sbohem, přátelé! -Na obecenstvo, které už nebude.
Francisi! Jsou tu ti tví kamarádi z cirkusu!
Támhle ji máme!
-Nazdárek, berušenko. -Kšá, moucho. Neotravuj.
Hele, nechceš našemu kámošovi Thudovi
-říct to, cos říkal v cirkuse nám? -Jo.
Něco o tom poletování kolem hromady hnoje?
Promiňte. Ahoj. Zastupuji jistou mravenčí kolonii, a...
Hej, barmane! Bloody Mary, 0-pozitivní.
Pane?
[S]Sluníčko, sluníčko, popojdi maličko
Už nejseš takovej tvrďák, co?
Tak jo, ty šašku. Vstaň a per se jako holka.
-Připrav se na scénku z Robina Hooda. -Chci být Malý John!
-Jakou roli můžu hrát já? -Hledám drsné bojovné brouky.
Jděte stranou, mouchy! My jsme ti největší bojovníci v celé hmyzí říši!
-Váleční brouci! -Můj meč!
Švih, švih, břink, břink.
-Malý Johne? -Copa se děje, Robine?
Spravedlnost představuje můj meč, a pravdou nechť jest můj toulec!
Počkat, počkat! Ne, ne! Chci to vidět!
Výpad, bod, sek!
Podle měš to nefunguješ.
-Zpátky do Sherwoodského lesa! -Co se to tady děje?
Pomoc! Pomoc! Pomožte mi odsud!
Páni!
Jste perfektní!
Výteční! Já totiž hledám brouky, kteří mají přesně takový talent jako vy!
-Vyhledávač talentů! -Má kolonie je v nesnázích.
Kobylky se blíží! Musíme jim připravovat veškeré jídlo.
-Hraní za večeři? -Jídlo?
Prosím! Pomůžete nám?
Kde jsou?
-My tu práci bereme! -Vážně?
Ano. Podrobnosti nám vysvětlíš po cestě.
Hej!
-Tak jo, jdeme všichni. Zlom vaz! -No teda, vy jste ale zlí!
Držte se, pane Mravenec!
Úžasné! To snad ani nemůže být pravda!
Víte, byla to moje vina, že se Skokan vrátil.
No ale potom, princezna Atta... Hoši, ta je miliónová.
Dovolila mi odejít a najít vás.
A když jsem viděl, jak jste porazili ty mouchy...
No řekněte, že se kobylky dočkají pořádného překvapení!
-Doktorko Floro! -Ale ne. Další už ne!
-Tohle je šílené. -Šílené.
Na ostrově už nezbylo dost jídla!
Tu dvojnásobnou dávku není možné stihnout, než se Skokan vrátí.
No, ale zkusit to musíme, Roháči. Jinou možnost nemáme.
Ano, já vím.
Hele, kdo si zase hraje na číhanou! Malá Flek.
Jmenuju se Tečka.
Tak co, Bodko, pořád čekáš na Flika?
Zapomeň na to, Tečko. Ten lůzr se nikdy nevrátí.
Flik! Dokázal to! Dokázal to!
Co? Nestrkej se!
A jsme tady! Tohle je Ostrov mravenců!
Fliku! Tady! Fliku! Fliku!
-Hej! -Dokázal to! Dokázal to! Dokázal to!
-Dokázal to! -Paráda!
Jestli bude listí padat tímhle tempem, budeme potřebovat zázrak.
Přesně tak! Potřebujeme zázrak!
Utíkejte jako o život!
Tak nás naše pověst zase předběhla.
Ahoj všichni! Haló! Vrátil jsem se!
Hele, kluci! Koukněte, koukněte! Koukněte, kdo se mnou přijel!
Fliku! Fliku! Fliku! Vrátil ses! Věděla jsem, že to dokážeš!
-Flik? -To je Flik!
-Cože? -Jo.
-Ne, to není Flik. -Flik?
-Flik se vrátil! -Je zpátky?
A přivedl nějaký rozzuřený hmyz!
Cože? Proč? On přece neměl někoho doopravdy najít!
Jé, podívejte se na to. Podívejte na to! Je to vynikající. Podívej!
-Moje srdce! -A ty máš být jako co?
Je to klacek, blbe. Mlátíš sním brouky.
-To je až přílišné zjednodušení. -To je pravda, hoši. Jako tohle!
Ne! Polož mě na zem!
Hej!
No né, vsadím se, že jste z toho úplně vedle, co?
-Paráda! -Kluci, on je trochu lechtivý.
Vystupujeme. Opatrně.
Takže jsi splnil slovo, můj chlapče.
Na Mšičku i na mě to udělalo dojem.
Princezno Atto! Haló!
Podívejte, tohle je princezna Atta! Ta, která mě poslala, abych vás našel!
-Viděli jste už tak velkého brouka? -Skutečně nahání hrůzu!
-Oni jsou naše jízdenka odsud! -Přišli v pravý čas!
Takže, princezno Atto, co... Co myslíte?
Ne, ne, ne. Počkat! Takhle to být nemělo!
Mayday, mayday. Tu práci ztrácíme!
My přece s kobylkami nebojujeme.
-My ne, ale oni ano. -Bingo!
Tu smlouvu musíme dostat.
Vaše Veličenstvo, dámy a pánové,
chlapci a děvčata všeho věku,
naše kočovná skupina vám zaručuje představení jako žádné jiné!
Totiž, až sem ti vaši přátelé kobylky dorazí,
tak z nás budou úplně mrtví!
No teda, tahle parta fakt touží po zábavě!
Jdeme, jdeme, honem!
Jenom klid, zlato. Měla bys být na sebe pyšná.
Tvé instinkty o tom chlapci byly naprosto správné.
A na závěr našeho oficiálního přivítání... Pane Hlíno?
-Ano, Vaše Výsosti? -Je to náš divadelní herec.
Vloni hrál hlavní roli v Pikniku.
Tady děti a já jsme narychlo secvičili
takovou malou scénku na počest našich hostí.
Tečko, Píšťalko, Sedmikrásko, Larvo?
No nejsou úžasní? Jsou miloučcí!
Druhá třída základní školy Jižního tunelu by vám ráda
darovala tady toto, tuhle fresku, kterou jsme namalovali
na téma, jak nám vy brouci pomáháte bojovat s kobylkami.
Ale podívejte, jak krásnou barvu má ta krev!
Jednoho jsme namalovali mrtvého, učitel řekl, že to bude dramatičtější.
Povím vám příběh o hrdinech smělých,
kteří porazili naše pradávné nepřátele kobylky.
Podívejte, spadl poslední list.
My jsme kobylky! Kde je naše jídlo?
Kdo nás, ubohé mravence, přijde zachránit?
My jsme válečníci a přišli jsme vás bránit!
Já umírám! Umírám! Umírám!
Sláva broukům!
Děkujeme vám, děkujeme vám! Och, děkujeme!
-Hej, hej, hej! -Já říkám, že odcházíme.
Teď jsi na řadě ty, zlato.
My všichni jsme velmi, velmi vděčni za to...
-Tady, tady! -Že máme bojovníky...
Děkuji.
Ze všeho nejdříve bych válečníkům ráda poděkovala, že nám pomohou
v našem boji proti kobylkám.
Za druhé bych ráda poděkovala Flikovi
-za jeho otevřenou mysl... -Děkuji vám, Vaše Výsosti.
Ano, rád bych si za to vše připsal zásluhy, ale to by prostě nebylo fér.
Protože to vy, princezno Atto. Vy jste mi věřila
-a poslala jste mne na tu výpravu. -Řekni tomu mravenci,
-že si s ním musíme znovu promluvit. -Oukej, tak jo.
Já vím, že jsem v minulosti udělal spoustu chyb.
-A doufám, že to tímto vynahradím... -Fliku!
Teď zrovna ne, Rosie. Mám tu projev.
Nyní pevně věřím tomu, že tito brouci jsou odpovědí na naše...
Ne, tady nikde žádný cirkus není.
Takže já...
Výsosti, válečníci žádají o tajnou schůzku
pro naplánování vystoupení... Obstoupení blížících se hord,
aby je mohli na pobavit... Aby je mohli porazit!
-A neměla bych jít také? -Ne!
Promiňte, ale ne. Je to tajná schůzka v DMZ. Musím jít ASAP.
Je to přísně BYOB, chápete. Nashle!
Promiňte. Omlouvám se, že jsem musel válečníky odvolat tak brzo,
ale víte, mají toho před sebou hodně, teď, když už se bitva blíží a tak.
Takže se prosím všichni hezky bavte.
BYOB?
Ještě jednou děkuji. Nashle, sbohem!
Oukej, já jenom... Jenom... Jenom běž tam. Běž!
Běž, běž, běž!
Cirkusoví brouci? Jak to, že jste cirkusoví brouci?
-Cože? -Hej, hej, hej!
Neřekl jsi nic o zabíjení kobylek. Tys nám lhal!
To si děláš legraci? Víš, co to je?
Toto, drazí přátelé, je klamavá reklama.
Jak se opovažuješ! To vy, pane, jste v tomto scénáři za šarlatána,
své válečnictví maskujete vyhledáváním talentů
a vaší kořistí jsou hladové duše ubohých estrádních umělců.
Pěkný den, pane.
Počkejte! Ne, ne! Počkat, počkat! Nemůžete odejít.
Musíte mi pomoct. Dejte mi trochu času. Já vymyslím nějaký plán.
-Jenom jim řekni pravdu! -Oni nemůžou...
Nesmějí znát pravdu. Protože ta pravda je zlá.
Já budu touto chybou poznamenán do konce svého života.
Děti mých dětí půjdou po ulici, a lidé
si na ně budou ukazovat a říkat:
"Podívejte, to jsou potomci Flika, toho ztroskotance!"
Ajo... No jo, víte co, tak dobře. Jo, jasně. Klidně si běžte.
Ale jestli byste mi mohli předtím prokázat maličkou laskavost...
Rozšlápněte mě, protože až se to provalí,
tak bude to moje smrt.
Fliku!
Vážně si myslím, že bych se té schůzky měla zúčastnit. Fliku!
-Princezno Atto! To je milé překvapení! -Tak, o co přesně tady jde?
Ráda bych si s těmi takzvanými "válečníky" promluvila.
To nesmíte! Právě jsou uprostřed přísně tajné schůzky,
a vážně by je v tom neměl nikdo rušit. Je to tak, hoši?
Omluvíte mě, prosím?
-Počkejte! Prosím, neodcházejte! -Vždyť nikam nejdu!
Co se to děje? Fliku?
Fliku! Já to věděla!
Počkejte! Počkejte! Počkejte! Prosím! Neodcházejte!
-Ne, ne, ne. Ne! -Rychle, už se pouští!
-Nemůžete odejít! Jsem zoufalý! -Vážně? Ani bych neřekl.
Jdeme na to, křidýlka!
Pomoc!
Matko, Flik má něco za lubem.
-Ne, ne! -Dobrá, Fliku, je načase tě sundat.
Sundejte ho ze mě. Přerušuje mi krevní oběh vnoze.
-Ne, ne, ne, ne! -Pusť!
-Ale prosím! Prosím! Neodcházejte! -Hned ten klacek polož, Fliku. Hned!
-Pusť ten klacek. Pusť ho! -Uteč!
No teda, na malýho skrčka utíká rychle.
Běžte.
Tady jsou.
-Pták! -Fliku!
-Podívejte! -Tečko!
Fliku!
-Tečko! -Mé dítě!
Mám tě! Mám tě!
Mám tě, Mám tě!
-Nic nevidím! -Dělejte někdo něco!
-Jsou v pořádku? -Vidí někdo něco? Žijí?
-Nic nevidím! -Co se děje?
-Tečko? -Dobré nebe, ti jsou v bryndě!
-Francisi, Francisi, Francisi... -Poslouchejte, mám nápad!
Tak! A mám to!
Prosím vás, paní, vzbuďte se! Probuďte se!
-Pomoc, pomoc! -Hej, hééj!
Haló, pane Ptáčátko? Nedal byste si pěkného chutného červa na špejli?
Praskne to, určitě to praskne.
Krásného a šťavnatého, urostlého...
Jdeme!
-Tady jsou! -Fliku! Pomoc!
Fajn.
-Fliku! -Bude to dobrý, Tečko!
Sbohem, ptáčku!
Pomoc! Uvízl jsem! Stáhněte mě!
Housenka se sama nastražila jako živá návnada!
Jak statečné!
Zasuň břicho, proboha!
Moje noha!
Ten pták! Ten pták! Dávejte pozor na toho ptáka!
Fliku!
-Hop-la, hop-la! -Hop-la, hop-la!
Co to je?
To je, přátelé moji, zvuk potlesku!
Potlesk... No já jsem snad v nebi!
Náš oddíl Borůvky vám děkuje,
že jste zachránili naši nejmladší členku princeznu Tečku.
A jako poctu slečně Francis jsme si vyměnili šátky!
Zvolili jsme vás naší čestnou vedoucí!
Cože? Bezvadné!
No výborně, holky. A teď těma malýma zadečkama kapku pohnětě.
Pacient potřebuje odpočinek. Pojďte!
Promiň, Fliku. Mohla bych si s tebou jenom promluvit?
Ale jistě.
Znovu vám všem musím velice, velice poděkovat.
-Nechte toho, jste velice laskavá. -Děkuji vám.
Ale nemyslíš, že jsem ty válečníky urazila, že ne?
-Vy? Ne. -Ach, to je dobře. Protože, víš,
když jsi je sem přivedl,
myslela jsem, že je to parta klaunů.
Vážně?
Neříkej jim, že jsem to řekla.
To by mi tak ještě chybělo, další takový královský trapas.
-Princezno, děláte přece skvělou práci. -Díky. Jsi tak sladký.
Mýlíš se, ale jsi sladký.
-Vím, co si všichni doopravdy myslíte. -Asi vám nerozumím.
No vy všichni, celá kolonie. Nikdo nevěří tomu, že tu práci zvládnu.
Je to, jako by mě všichni pozorovali,
-jenom... Jenom... -Aby si počkali, až to poděláte.
-Fliku, dlužím ti omluvu. -Za co?
No, nebyla jsem k tobě úplně milá, a je mi to líto.
Jestli existuje něco, jak bych ti to mohla vynahradit... Hej! Už vím!
Co kdybys byl královniným poradcem pro válečné brouky?
-Já? -No jistě.
Máš s nimi skvělý vztah,
zejména po té záchranné akci. To bylo velice statečné.
-Vážně? Ne, ne... -Ne každý brouk by se postavil ptákovi.
-Víš přece, že těch se bojí i Skokan. -No, dobrá, myslím, že možná bych...
-Řekněte to ještě jednou? -Řekla jsem, že ptáků se bojí i Skokan.
Děkuji vám!
-Skokan se bojí ptáků! -A já se mu nedivím!
No teda, teda, to je perfektní!
Můžeme se zbavit Skokana, a nikdo se nedozví, že jsem něco podělal.
Vy dál předstírejte, že jste válečníci.
Fliku, zlato, zadrž! My prostě s kobylkama bojovat nebudeme, jasný?
Vy budete pryč dřív, než kobylky vůbec přijdou.
-Bude to snadné. Uděláme to takhle: -Už ani slovo.
Nevím, co se ti v tom tvém maličkém mozečku odehrává,
ale my v tomhle hrát nebudeme.
Promiňte? Nemohli bychom dostat autogramy válečníků?
Autogramy? No ano!
-No páni! Bezva! -Takže jste dnes tu akci viděli?
Ten pták letěl... a pak tě úplně minul!
No ty jsi slaďoučký!
A to, jak jsi předstíral, že jsi uvízl v té prasklině!
-To všechno byla součást plánu. -Jo, jo.
A ty ses pak po hlavě vrhl do křoví!
-Tumáš, hošíku. -Paráda! Díky!
"Major..."
Píše se tam major Kudla, mladý kadete. Hodnostně jsem tady nejstarší.
-Nezapomeň na to. -Ano, pane!
-Odchod! -No teda!
Až vyrostu, chci být kudlankou nábožnou!
To já chci být strašilkou!
Když oni jsou tak super, že si nemůžu vybrat!
Úžasná děcka. Co jsi to říkal, Fliku?
Jo. My postavíme ptáka,
ptáka, který bude ovládaný zevnitř, a toho potom vyzvedneme...
Vyzvedneme ho nad mraveniště a schováme vysoko na stromě.
A potom, až pod ním bude Skokan se svým gangem,
ptáka vypustíme a kobylky vystrašíme.
Ted už je jenom potřeba...
Aby se do toho zapojili všichni a tento plán se stal skutkem.
Vím, že naší tradicí není dělat věci odlišně,
ale pokud naši předkové dokázali toto mraveniště vybudovat,
my se rozhodně dokážeme spojit při stavbě toho ptáka!
-Perfektní! -Oukej, na značky!
Ahoj, Fliku.
Mohl bys mi podat cukrové drobečky?
-Jistě. -Děkuji.
-Líbí se mi, co sis udělal s tykadly. -Děkuji.
No jen se podívej. Rozená matka.
Tak to už stačilo! Ven! Ven! Všichni ven!
Teď se rozbrečíte, ne? Rozbrečíte se.
Schválně, co to se mnou udělá. Jen do toho, brečte. Dělejte.
Neplačte, prosím, neplačte.
-Jó, Francisi! -Jó, Francisi!
Dobře, a teď níž... níž...
-A jsi tam. To je ono! -Ježiš!
-Nahoru, nahoru, nahoru, nahoru! -Nahoru, nahoru, nahoru, nahoru!
Kočka leze dírou, pes oknem, nebude-li pršet, nezmoknem.
-Hotovo! -Ruben Kincaid!
-Hej! -Hej!
Pěkná práce, hoši. Dobrá práce!
Nahoru, dolů. Nahoru, dolů. Nahoru, dolů.
Přečti to a poplač si.
-Dej pozor, Fliku! -Tyjo!
Hele! Jsem překrásný motýl!
To je ono. Dobrá práce. Jen tak dál!
Zvedejte!
-Ty padák! -Ty padák!
Jo!
Koukněte na mě! Lyžuju na boso!
Sí, broučíto, dos granitos, pronto!
Tohle musíš zkusit!
Máme jídla víc než dost.
Jestli se tam potáhneme celou cestu a ono začne pršet,
tak to už bysme rovnou mohli sosat repelent.
Něco takového ani neříkej! Chceš něco vědět?
Děláš samé rozumné věci. Chci říct, proč máme riskovat?
-Měl bys to říct Skokanovi. -Dobrej nápad.
Ale víš co, my tady opravdu nemáme co dělat.
Rozumíš, ty jsi jeho bratr. Takže jsi něco jako...
Viceprezident gangu.
No jo! To vlastně jsem, žejo?
Fajn, tak já mu to řeknu. A s váma bych si asi měl povídávat častěji.
Co když se to Skokanovi nebude líbit?
Tak to odnese aspoň ten génius a ne my.
Viceprezident Molt.
Ano, to je dobré. Jo, moc dobré!
-Jenom kousek níž. Níž, níž. -Nazdárek, Skokánek!
-Běž pryč! -Dobře! Tak ti neřeknu svůj nápad.
-Fajn! -Dobrá. Stejně ti to řeknu.
Víš, tak jsem přemýšlel, což teď vlastně dělám často,
když jsem ten viceprezident a tohle. Je to taková myšlenka. A byla moje.
Proč se na Mravenčí ostrov vracet? Jako rozumíš, tobě zrní ani nechutná.
-Cože? -Máš pravdu.
Sám jsem si nemyslel, že by to byl tak dobrý nápad.
On to vlastně ani můj nápad nebyl. Napadlo to Axlea a Loca!
Oni na mě tak hezky mluvili. Až mě úplně zmátli!
Kluci, objednejte si další rundu, protože tu zůstáváme!
-Jóóó! -Jóóó!
Co jsem si to myslel? Vracet se na Mravenčí ostrov...
Vždyť jsme přece teprve přišli, a máme víc než dost jídla
na to, abychom přežili zimu, že? Tak proč se vracet?
Byl tam ale ten mravenec, který se mi postavil.
-Jo, ale na toho můžeme zapomenout! -Jo, byl to jenom jeden mraveneček.
Jeden mravenec!
Ano, máte pravdu. Je to jenom jeden mravenec!
-Jasně, šéfe. Jsou tak mrňaví! -Mrňaví.
Takže, řekněme, že tohle zrnko je mrňavý mraveneček.
-Bolelo to? -Ani ne.
-No, a co tohle? -Děláš si legraci?
No, a co tohle?
Když jedinému mravenci dovolíte,
aby se nám postavil, mohli by pak povstat všichni.
Tihle maličcí mravenečci nás početně převyšují 100 na jednoho.
A jestli jim tohle někdy dojde, tak sbohem, náš způsobe života!
Ono nejde o jídlo. Jde o to, udržet ty mravence v lati.
Proto se tam vrátíme!
Chce tu zůstat ještě někdo?
Dalo by se říct, že je to motivační řečník, že?
Do útoku!
-Na ptáka! -Na ptáka!
Pojďte dolů, kuličky!
Jak nízko se ohneš? Zazpívejte to.
[S]-Jak nízko se ohneš? [S]-Jak nízko se ohneš?
Tak do toho, princezno. Jak nízko se ohnete?
Přesně tak zemřel můj 12. manžel.
Takže teď jsem vdova. Teda, já jsem černá vdova odjakživa,
ale teď jsem černá vdova-vdova.
-Roháči? Nějaké stopy po nepřátelích? -Podívám se.
Ne, ještě ne. Ale budeme na ně připraveni.
Borůvky, odchod!
A přestaňte mlátit kluky.
Ty malý rozinky si mě úplně ochočily.
Tak co, jak se máte? To je párty, co?
Co to je, obilný dip, nebo co? Oukej.
Všem jsem řekl, že budete na pozicích hluboko ve velitelském bunkru.
Až párty utichne, propašuju vás ven zadem,
a pak jste z toho navždycky venku.
Tupík nece jít.
No, jestli tu Tupík zůstává, tak to mě asi bude potřebovat. Nemá výcvik.
Jako že není moc čistotný.
Já... já jsem Borůvkám tak trochu slíbil, že je naučím kanastu.
Tak se zdá, že jsme se upsali k prodlouženému angažmá.
Podívejte se na tu kolonii. Jen se podívejte.
Já ji ani nepoznávám.
Cítím se znovu na 70!
Zavrť tou hlavohrudí, baby.
A já vám za to musím poděkovat. Takže vám děkuji!
A tobě děkuji za to, žes je našel, Fliku.
Já? Aha... už chápu.
Já jenom, kdyby vám to nevadilo, tak bych... jenom bych...
Je to celé zašmodrchané.
A je to.
Asi půjdu zkontrolovat toho ptáka.
-K ptákovi tudy. -Ano, k ptákovi se jde tamtudy.
Ona... Co je?
Svatojánskej broučku!
Vrací se! Všichni se připravte!
Na svá stanoviště!
Všichni zaujmou bojová stanoviště! Tohle není cvičení!
Tak jo, všichni. Každý zná svůj úkol!
Jedem, jedem, jedem!
Dávejte pozor!
Prrr, prrr, prrr! Pomalu, holky. A je to.
-To je P. T. -P. T.?
Zdravím a pozdravuji! Jakpak se máte?
Jsem velký P. T. Blecha!
Potřebuji vaši... Ale co, přejdu rovnou k věci.
Koukejte, jezdím od mraveniště k mraveništi.
Hledám jednu tlupu cirkusových akrobatů.
Neviděli jste je?
Počkejte chviličku. Není to štábní seržant Tyčka?
Ale kdepak! Ne, ne. Je mi líto, ale ne.
Nikoho takového jsem tady vokolí nikdy neviděl.
Tiše!
Nikdo nikoho takového tady v okolí nikdy neviděl.
Takže už asi zase pojedete.
Asi ještě musíte zkontrolovat spoustu dalších mravenišť, takže nashle!
Ale lidi, všude vás hledám! Ohnivá smrt byla obrovský hit!
-P. T.! -Myslím to vážně!
Rozneslo se to od kusadel ke kusadlům.
Druhý den stála před stanem fronta much, která se táhla donekonečna!
-Musela být dlouhá aspoň 30 cenťáků! -P. T., ne!
Tak jsem si to vypočítal. Když mě dvakrát za noc spálíte,
druhý den jsem v pořádku. A pak to zase sjedeme znovu!
Budeme mít nejlepší cirkusové číslo z celé branže!
-Jako chcete říct, že nejste válečníci? -Děláte si legraci?
Tohle je banda těch nejmizernějších cirkusových brouků, co jste kdy viděli!
A já díky nim zbohatnu!
Chcete snad říct, že celou naši defenzivní strategii
vymysleli klauni?
My jsme si vážně mysleli, že ten Flikův nápad vyjde.
Řekněte, že to není pravda!
-Ne, to jste... -Tohle se nemohlo stát
v žádnou nevhodnější dobu! Poslední list už už spadne!
A my jsme pro kobylky nenasbírali žádné jídlo!
Jestli Skokan zjistí, co jsme málem udělali...
Skokan to nezjistí.
My to celé schováme a budeme předstírat, že se to nikdy nestalo.
Vy brouci jste tu vůbec nebyli. Takže asi všichni odejděte.
No ale ten pták! Pták bude fungovat.
Nikdy bych si nemyslela, že se mravenec vydá na milost
-zbytku kolonie. -Cože?
-Jde o to, Fliku, že jsi nám lhal. -Ne, ne, ne! Já jsem jenom...
Lhal jsi, Fliku. Lhal jsi jí.
Lhal jsi kolonii. Lhal jsi mně!
A já jsem ti jako idiot věřila.
Ale když... Já jsem se jenom bál,
že kdybyste věděli, že jsem přivedl cirkusáky...
-Jenom jsem to chtěl udělat jinak. -Fliku, chci, abys odešel.
A tentokrát se už nevracej.
No to je teda parta... Hyjé!
Fliku!
To je všechno? Ale na ostrově musí být ještě mnohem víc jídla!
Jestli vám dáme víc, zemřeme hlady.
To Skokan nepřijme!
Matko, není toho dost. Co budeme dělat?
Já... Já nevím.
Vy malí termiti!
Dám vám druhou šanci, a tohle je všechno, co dostanu?
Měli jsme málo času, Skokane!
To jste si celé léto jenom hráli? Myslíte, že to je nějaká hra?
-Ne, ne, prosím! -No, takže... hádejte co?
Právě jste prohráli.
Žádný mravenec nepůjde spát dřív, než dostaneme každý kousek
jídla na tomhle ostrově!
Dělejte, co říká. Nesmíte ho rozčílit. To mi věřte!
Ne, ne, ne. Vy zůstanete se mnou, Vaše Výsosti.
Kam si myslíte, že jdete? Mazejte támhle!
Rychle do klubovny!
Pospěšte!
Sklapněte na minutu, ano? Myslím, že jsem támhle něco zaslechl.
-Zkontroloval jsi to tam? -Ne, ještě ne.
No tak tam jdi a zkontroluj to!
Počkej minutku.
Hele, myslím, že jsem něco našel.
-Super. Jak v tom vypadám? -Jako idiot.
Já ti nevím, třeba mě to v dešti udrží v suchu.
Debile, my odsud zmizíme, ještě než zaprší.
Copak jsi neposlouchal Skokana? Až mravenci nanosí všechno jídlo,
zašlápne jim královnu, aby jim připomněl, kdo je tady šéf.
Ona bude mrtvá. Oni budou brečet. My půjdeme domů. Konec příběhu.
A jo, paráda. Tuhle práci miluju.
Zůstaňte tady. Já seženu pomoc.
No tak, křidýlka, leťte. Leťte!
Jo!
[S]Budu bohatý, bohatý, bohatý! [S]Budu bohatý, bohatý, bohatý!
[S]Budu ta [S]nejbohatší blecha na zemi.
[S]Ulice budou dlážděné [S]zlatýma retrívrama!
[S]Jsem bohatý, bohatý, bohatý, [S]přesně to jsem já!
Ubohý chudák.
Možná bychom ho mohli trochu rozveselit.
Neboj se, Fliku. Život v cirkuse není tak zlý.
-Ano, můžeš vystupovat s námi. -Podívej, takhle:
Skok o tyči! Chápeš to?
Ale já... já jsem chodící tyčka. Ale, to je fuk.
-Fliku! -Tečko?
Fliku, počkej! Počkej!
Tečko, ty lítáš! Co tu děláš?
Musíš se vrátit.
Skokan se nastěhoval do mraveniště a jeho gang všechno vyjídá!
-Ach ne! -Dobré nebe!
A slyšela jsem, jak jedna kobylka říkala, že až skončí,
Skokan pak mou mámu rozmačká!
Ale ne, královnu ne!
-Musíme něco udělat! -Ale co?
-No tak, vymyslete něco! -Já vím. Ten pták.
-Ano, samozřejmě. -Ten pták! To je vynikající.
S tím ptákem to nevyjde.
O čem to mluvíš? Byl to tvůj nápad.
Jenomže jsi říkal, že všechno...
Zapomeň všechno, co jsem kdy řekl. Je to jasné, Tečko?
Je to tak, že kolonie měla pravdu. Jenom jsem to všechno zhoršil.
Ten pták je zaručená prohra. Přesně jako já.
Poslouchej mě, chlapče. Já jsem si na prohrách založil živobytí.
A vy, pane, žádná prohra nejste!
Fliku, udělal jsi tolik dobrých věcí.
Ale?
Tak jo, ukaž mi jedinou věc, kterou jsem udělal dobře.
-Nás. -Jo, no jo.
Tupík má pravdu, hochu. Ty jsi v nás znovu zažehl
dlouhou dobu spící uhlíky smyslu našich životů.
A kdyby nebylo tebe,
Francis by se nikdy neseznámil s tou svou ženskou stránkou.
Ale ne? Vlastně... Víte co? Má pravdu.
Poručice Cikánka se hlásí do služby.
Stačí slovo, kluku, a my do boje půjdeme za tebou.
My ti věříme, chlapče.
Fliku, prosím?
Jako že je to semínko, ano?
Díky, Tečko.
-Hele, co mají s tím kamenem? -Asi je to nějaká mravenčí pověra.
-Tak jo, uděláme to. -To je Flik, kterého známe a milujeme.
-Jdeme na to! -Takže, co uděláme první?
[S]Brouci budu platit velké prachy, [S]aby viděli
[S]ten fajrák, co na mě bude hořet.
-P. T. koukni. Prachy! -Kde? Kde?
Dobrá, tak do toho, pohyb! Pohněte těma zadečkama!
Všechny shromažďují.
Hele, zhasni ten zadek!
Haló, chlapi! Vyndejte mě z tohohle, ano?
Slibuju, že budu přemýšlet o tom, že bych vám platil.
Hej! Počkejte, počkejte! Zaplatím vám! Já vám zaplatím!
Ale ne! Už jim nanosili všechno jídlo.
Musíme rychle najít královnu.
Jakmile bude v bezpečí, budeme pokračovat na Cikánčin signál.
Někdo jde!
Ahoj, děcka!
Jste připraveni rozplakat pár kobylek?
Nastal čas odplaty podle Borůvek.
-Borůvky jedou! -No to jo!
Dámy a páni brouci, larvy všech stádií!
Připravte se třít nožkama o sebe, až uvidíte největší světový cirkus!
Počkat!
-Já asi zvlhnu! -Jenom klid.
-Co se to tu děje? -No...
Ano.
Pozvala nás princezna Atta,
jako překvapení k vašemu příjezdu.
Rozmačkejte je!
-No to je legrační! -To je legrační!
Myslím, že bysme si trochu zábavy zasloužili.
Zdá se, že jsi pro jednou něco udělala správně, princezno.
Tak tu show rozjeďte!
[S]Cirkus, cirkus! [S]Já cirkus miluju!
...je to! Mimi chce koláč!
Koláč? Řekl si o to. Mám mu ho dát?
Jo, dej mu koláč! Dej mu koláč!
-Jóóó! -Děkuji, pánové.
Intelektuála to vždycky potěší.
Kolik švábů je potřeba na výměnu žárovky?
To nikdo neví. Jakmile se rozsvítí, rozprchnou se!
-Už jsem skoro tam. -Z těch nejtajemnějších oblastí
nezmapované Asie
-vám přináším čínskou skříňku... -Pojďme, holky. Rychle, rychle!
...proměn!
S využitím psychických vibrací
-nyní vyberu dokonalého dobrovolníka. -Vyberte mě!
Ne! Dělej! Žádám tě o to svým mozkem.
-Aha! Takže, Vaše Veličenstvo? -Já?
Ne, ne, Bouchači. Pusť ji.
Třeba ji přeřízne vejpůl.
Zatímco budete s hovniválem stoupat do neznáma,
svěřte se do rukou tajemství,
která jsou mimo dosah chápání smrtelníků.
Tohle bude dobré!
-Borůvky jsou připraveny? -Připraveny!
Připraveny!
Vzývám duchy dávného S'-čchuanu,
aby vstoupili do těla naší dobrovolnice!
Ne, ne. Vy tu zůstaňte, Vaše Výsosti.
Transformace.
Transformace!
Teda, Kudla je čím dál lepší.
-Teď ne. -Jestli zaprší,
rozpadne se ten pták na cucky!
A nyní, insectus
transformitus!
Pěkné!
Děkuji, děkuji!
-Děkuji. -To je signál. To je náš signál!
A je to, holky. Připravte se!
-Zaseklo se to! -To bylo úžasné!
Nemám ani... Jak to jenom udělali? Nemám ani páru, kam se poděla.
-Děkuji, děkuji, děkuji. -Ještě, ještě!
-Ještě. Ještě! Ještě! -Počkat!
-Kde je? -No, takže... Ono vlastně...
Je mi líto. Kouzelník nikdy neprozrazuje tajemství.
Tak to je ale pravda, Skoku.
Co by to pak bylo za tajemství, kdybychom všichni věděli, jak se to...
-Už mlčím! -Dokážete to!
-Musíte to rozpohybovat! -Hej!
Kde je, ptám se?
Držte se!
Pták! To je pták!
Jo!
-Padáme odsud! Jdeme! -Jdeme!
Ať mě to nesežere, ať mě to nesežere!
Pomožte mi!
Nahoru, dolů. Nahoru, dolů. A otočka!
Moje oko! Pomožte mi!
Hmmmm, ostružiny!
Ne, ne, ne, ne, ne!
Ta bolest!
Teď přijde mé úžasné číslo!
-Ohnivá smrt! -Ne! P. T.!
Přímý zásah!
Fliku! Fliku! Pomož nám!
Tečko!
Oukej! Všichni ven! Honem!
Kde je Tečka? Neviděli jste Tečku?
Čí to byl nápad?
Byl snad váš, princezno?
Pojďte za mě, holky. Bude to dobré.
Nech ji být, Skokane!
Ten pták byl můj nápad. Já jsem ten, koho chceš.
Kde jsi vzal odvahu mi tohle udělat?
Ty jsi chtěl... Tys chtěl rozmáčknout královnu.
To je pravda.
Nesnáším, když někdo prozrazuje konec.
Ty hrudko hlíny! Ne, to je špatně.
Ty jsi ještě míň, než hlína. Seš mravenec!
Ať se z toho všichni mravenci poučí.
Nápady jsou velice nebezpečná věc.
Jste nemyslící lůzři, co se vrtají v zemi,
kteří byli stvořeni, aby nám sloužili!
Tak to se pleteš, Skokane.
Mravenci nejsou na světě proto, aby sloužili kobylkám!
Viděl jsem tyhle mravence dělat úžasné věci.
A každý rok se jim nějak podařilo
sehnat jídlo pro sebe i pro tebe.
Takže, kdo je tady slabší druh?
Mravenci kobylkám neslouží.
To vy potřebujete nás.
Jsme mnohem silnější, než říkáš, že jsme.
A ty to víš, že?
Dobrá, princezno...
Skokane? Hrozně nerad tě přerušuju, ale...
Držte se zpátky, mravenci!
-Tak to teda byl špatný nápad! -Víš, Skokane,
v přírodě existují určité pořádky.
Mravenci jídlo nasbírají, mravenci si jídlo nechají
a kobylky odejdou!
-Jsem na tebe tak pyšná, Fliku! -Do útoku!
Kam běžíte? Jsou to jenom mravenci!
Ne! Ošklivá kobylka! Ošklivá kobylka! Běž domů!
-Jóóó! -Vraťte se,
vy zbabělci! Neutíkejte!
-Do kanónu! -Do kanónu!
Ne!
Šťastné přistání, Skokane!
Prší!
-Fliku! -Rychle! Za nimi!
-Tyčko! -Francisi! Francisi, uvízl jsem!
-Kde jsi? -Jsem tady!
-Kde? -Tady!
Jsem tady jediná větev s očima!
-Pomoc, pomoc! Pomoc! -Sejměte ho!
Ne!
-Leť tudy! -Ale mraveniště je...
Dostal jsem nápad!
-Fliku! -Pojď!
Tudy!
Honem, musíme se schovat!
Ať se děje cokoli, zůstaň dole!
Fliku, ne! Co to děláš?
-Skokane! -Myslíš, že je po všem?
Ne, ne, ne. Můžu to vysvětlit.
Jediné, co jsi svým kouskem získal, byla trocha času!
-Ne, prosím! Prosím, Skokane! -Já seženu další kobylky
a v příští sezóně se vrátím,
ale ty už ne!
No, co je to? Další z tvých malých ptačích triků?
-Jo. -A v tomhle je taky schovaná banda
malých holek? Ahojky, holky!
Ne! Ne! Ne, ne, ne, ne!
Ne! Ne!
Ach ne!
Ach ne! Ne, ne, ne!
Jdeme, chlapci!
Ahoj, princezno Tečko! Počkej!
Konečně jsem získala chvilku na odpočinek, a už zase musím vstávat.
Pojď taky! Můžeš mě namazat později, stíne.
Jasně...
-Ach, děkuji vám! -Děkuji vám.
-Jste příliš laskavá. -To nejmenší, co jsme mohli udělat.
-A to celé za jeden den. -Ozvěte se kdykoli!
Tupík!
Je mi to moc líto, děcka. Kéž byste mohly jet taky.
Nebudu plakat. Nebudu plakat.
Tak jedeme. Musíme dodržet harmonogram. Jdeme!
-Hej! -Hej!
Hej, prcku! Tak už tu show zabalte!
Už se nám líhnou platící diváci!
Ano, pane Blecho. Ano, pane. Samozřejmě, pane. Jdeme, pane.
Jenom jsem vám chtěl poděkovat, že jste mi dal šanci,
protože je velkou ctí, pracovat s tvůrčím gigantem, jako jste vy.
Už mlčím!
Takže s náma fakt na turné nemůžeš?
Je mi líto. Mé místo je tady.
-Dobrá odpověď. -No jak chceš. Tvoje chyba.
Jedna minuta, hmyze!
Chci vám všem poděkovat za to, že jste nám navrátili
naději, důstojnost a naše životy.
A tohle je pro vás, princezno Atto. Dala jste nám toho tolik!
Přijměte prosím tento dar
od brouků pro mravence.
-Pro vás! -Ale! Kámen!
-Co s tím kamenem pořád mají? -Asi něco z cirkusu.
No, Fliku, a ty ses opravdu vytáhl.
-Díky. -Jo, tobě taky.
Tak jo. Už je to tu nějak naměkko. Padáme odsud!
-Tyjo! -Uvidíme se v příští sezóně!
-Měj se, Fliku! -Ahoj! Už teď nám chybíš!
-Ty padák! -Ty padák!
Zapomněli jsme na Heimlicha!
A je to! Konečně je ze mě překrásný motýl!
Meine křídla! No ty jsou krásné!
Heimlichu! Maringotka odlítá! Asi bys měl letět!
Ale já lítám! A odsud shora všichni vypadáte malí jako mravenci!
Auf Wiedersehen!
Měj se!
K poctěěě-stonky!
Kombajnová salva!
-Rychlost. -Klapka. A... akce!
-Říkáte, že jsem pitomý? -Ne.
Připadám vám snad pitomý?
Omlouvám se!
Říkáte, že jsem pitomý?
Omlouvám se. Už vím. Ne, ne, ne. Uděláme to ještě jednou, už je to dobrý.
-Říkáte, že jsem pitomý? -Jo!
Tak tohle je 15. záběr. Takhle se nedá pracovat.
Budu ve svém přívěsu.
Potřebuju pauzu.
Klapka!
Teda, Fliku, zlato, my rozhodně nehodláme...
Netluče tu někdo? Mohli byste s tím počkat, prosím?
-Haló! -Jsem v tomhle záběru?
Vidíte mě, že jo?
A... akce!
Do nekonečna a ještě dál!
Omlouvám se, tomu nešlo odolat. No fakt, diví se mi snad někdo?
-Oukej, oukej. Tak teď už doopravdy. -Oukej, střih!
Proč se na ten Mravenčí ostrov vracet? Jako rozumíš, tobě zrní ani nechutná.
-Cože? -Máš pravdu.
Sám jsem si nemyslel, že by to byl tak dobrý nápad.
-On to vlastně ani můj nápad nebyl... -Dávej pozor!
Omlouvám se, omlouvám se. Je ta kamera rozbitá?
Omlouvám se, omlouvám se. Zkazil jsem záběr?
-A tobě děkuji za to, žes je našel, Fliku. -Já?
-Ale ne! Omlouvám se! Omlouvám se! -Tohle fakt bolelo. Můžeme dát střih?
Takže, je nějaká paní Mravencová, ke které se musíš prohrabat domů?
Omlouvám se! Myslela jsem, že je opravdový.
No teda... Naložte mi to do auta.
Klapka!
Takže Fliku, po velkém zvažování...
Au, moje oko!
Ne, ne, vážně. Mám v oku nějakou šťávu!
Štípe to! Přestaňte hrát! Myslím to vážně! Zastavte kameru!
Ručník! Potřebuju tady ručník!
Střih!
Omlouvám se, omlouvám se. Můžeme to střihnout?
Jde o to, že asi nejsem moc přesvědčivá.
Já vím, já vím, mohla bych do toho přidat trochu života.
To je fajn, mám to, Johne. Tak jo, ještě jednou pro mě.
-Rychlost. -Klapka!
-Akce! -Za méně než 15 sekund
utká bezpečnostní síť...
České titulky Martin König