Здрасти, мамо.
Извинявай, че не се обадих по-рано. Нямаше кога.
Не, прибирам се към апартамента.
Смяната ми продължи по-дълго.
Много деца с фойерверки.
Как е татко?
Какво ще кажеш за другия уикенд?
Мога да дойда с влака и да остана през нощта.
НАПАСТ МАЛКИЯ ДЕН
Ще ти се обадя в неделя да се разберем.
Трябва да затварям.
Добре, чао.
По дяволите.
Дай телефона, дай ми го.
Остави, давай парите и чантата. Дай ми чантата.
Я не се занасяй. - Хей.
Благодаря. - Моля те.
Дай ми пръстена. - Нищо не струва...
Затваряй си устата, да не пострадаш.
Пусни ме.
Какво?
Много си смела.
Бързо, преди да дойдат ченгетата. - Майната им на ченгетата.
Вземи го.
Погледнете. - Пазете се, пазете се.
По дяволите.
Тя бяга. - Омита се.
Някой ни обстрелва. - Падна фойерверк.
Голям фойерверк. - Готина кола.
Може да има нещо ценно в нея.
Мамка му. Там има нещо.
Какво беше това, по дяволите?
Някакъв орангутан, брато. Да пукна, ако лъжа.
Духна. Приличаше на домашното духче Доби.
Доби преби Моузес.
Ще го намеря и ще го убия.
Ще му го върна, момчета. - Ще го спукам от бой.
Отиде в увеселителния парк. - Втори рунд, брато.
Да си поиграем.
Взех си тръбата.
Ще го убия. Ще го пречукам.
Сега вече е лично, Моузес.
Ей, Напаст, имаш ли бомбички?
Да. - Давай.
Мое е.
Помогнете ми, помощ.
Боже, отвратително е. - Пълна отврат.
Спукахме го от бой. - Какво е това?
Каквото и да беше, вече е минало.
Някакво екзотично животно, приличаше на маймуна.
Която падна от небето? Да не валят маймуни?
Не беше никаква маймуна. Маймуните не са плешиви.
Не знам какво е.
Нямам никаква представа. - Знаете ли какво е?
Ще ви кажа. Извънземно е.
Сигурно е дошло от космоса и е искало да превземе Земята.
Само че кацна на грешното място.
На грешното място. - Добре дошъл в Лондон, шибаняк.
Добре дошъл в гетата.
Това е нашият блок. Никой не се ебава с нас.
Б-Л-О-К-Ъ-Т
БЛОК ПОД АТАКА
УИНДЪМ ТАУЪР
Добре ли си, миличка?
Не съвсем. - Тук ли живееш?
Да. - Ела, ще те изпратя.
Благодаря. - Хайде.
Горката.
Беше пребледняла като платно. Хубаво са те изплашили.
Сигурна ли си, че не искаш чай? - Не, благодаря. Само вода.
Отвратителни фойерверки.
Трябва да ги забранят.
Може да е почнала Третата световна. Няма голяма разлика.
Какво казаха от полицията?
Че е била една от най-натоварените им нощи през годината.
Но те въобще не се отзовават.
Сякаш децата вече не ги е страх от тях.
Ходят с ножове, с големи кучета, сякаш блокът е техен.
Извини ме за грубия език, но те са шибани чудовища.
Да, такива са.
Само ребра и това. - Разбра ли най-накрая какво е?
Моля ви, дайте две лири да отида в ''Пилешки свят'', момчета.
Моузес, какво ще го правим това? - Ще го занесем при Рон.
Той гледа ''Нешънъл джиографик''.
По цял ден пуши, полива тревата
и гледа научно-популярния канал. Ще ни каже какво е това.
Чакайте да му звънна. - Беше лудница, човече.
Звярът от Брикстън. Ритахме го като луди.
Не, мамо. Играя футбол.
Да, хапнах пица с пеперони. Ти ми даде парите.
Някакво напълно непознато същество.
Като в ''Гиърс ъф Уор'', честно.
Да, знам, ще се прибера до 10. Обещавам, мамо.
Онази била медицинска сестра. Никакви пари не изкарват.
Ей, Моузес, как така винаги избираш бедни хора?
Какво? Ние сме номер едно, момчета, номер едно.
Ще има и други.
Моузес, какво ти има на лицето? - Би се с извънземно от небето.
Много смешно. - Какво е това?
Дори не мога да го погледна. - Хелоуин беше миналата седмица.
Не е истинско. - Тогава го пипни.
Навреш ли ми го в лицето, ще те накарам да го изядеш.
Разкарай го. Няма ли да пораснеш? - Може да има болести.
Не искам хламидия.
Казваш, че падна от небето?
Да. - И ти одра лицето?
Да. - И затова го уби?
Да.
Голям си гадняр, Моузес.
По дяволите. Живо е!
Тия те заглежда, Моузес. - Готова е да ти пусне.
Ей, говорите за братовчедка ми.
Ей. - Гледайте как ще скоча.
Слез оттам. - Ще успея, честно.
Няма да те чистим от тротоара, когато се размажеш, Бигс.
Кълна се, че мога да скоча. - Да, да, сигурно.
Ей, Гавин, пироман такъв. - Не се казвам Гавин.
А Хаос, а той е Проблеми.
Проблеми и Хаос, сериозно?
Какво е това? - Не е ваша работа.
Откачено е.
Къде отивате? Може ли да дойдем с вас?
Да, Моузес, искаме с вас. И ние сме лоши.
Махайте се. Сукалчета като вас нямат място при големите.
Обадете ни се, като почнат да ви никнат косми.
Майка ти друго каза.
Сега да не почнат да ни слагат чипове в телата?
Лудница, момчета.
Нищо особено.. - Не, но...
Дори не извади ножа.
Здрасти, тате.
Да, тъкмо отивам към киното.
Да, обещавам, сутринта ще е паркирана отпред.
Добре, тате, трябва да затварям, Чао-чао. Чао.
Вече го извиках.
Доста се бави.
Ще се кача в следващия. - Добре.
Експресен асансьор към апартамента на последния етаж.
Спомняте ли си с какво бяха облечени?
Единият носеше вълнена шапка с пискюли.
Онзи, който ме събори, водачът им,
имаше черна бейзболна шапка с червена козирка.
Само това си спомням.
Видяхте ли лицата им? Виждали ли сте ги и преди?
Не. Бяха с качулки и шалове.
Ще извикам полицията!
Най-добре да пообиколите малко с нас, може да ги забележим.
После ще ви оставим при приятели.
Няма да напусна дома си заради няколко тийнейджъри.
Ей, Рон.
Рон.
Какво?
Нямам представа. Не знам какво е.
Може някоя маймуна в зоопарка да се е изчукала с риба.
Видях ги, като се качваха. Реших, че са го спечелили от панаира.
Обаче смърди като истинско, а?
Като лайно, което се е изсрало.
Трева ли искаше да купиш?
Да. - Добре, ела.
Млъквай, човече.
Добра работа, момчета.
Откривате напълно непознат на науката вид
най-вероятно извънземен по произход,
и какво правите? Пръскате му шибаната глава.
Сядай. Веднага се връщам.
Ще станем богати, защото го открихме.
Ибей, момчета. - Ще се обадим на медиите.
Най-добрата оферта го получава. - ''Сън''. Тоя вестник вярва на всичко.
Ще го облекат като момичетата от трета страница.
Трябва да се обадим на ''Гардиън'', това е истински вестник.
Таблоидите дават повече пари. - Не можем да се обадим.
От ФБР ще ни го конфискуват. - ФБР?
Тук е Англия, няма никакво ФБР.
Има Шести отдел или нещо подобно.
Трябва ни експерт да потвърди, че е истинско.
Да потърсим в жълтите страници.
Някой учен, дето разбира от метеори.
В жълтите страници? Къде? ''И'' като ''извънземни''?
Браво на теб. - Трябва ни адвокат.
Мениджър. - Саймън Кауъл. Извънземен талант.
Готини шегички.
Всъщност, учих зоология в университета.
Примати, бозайници, такива глупости.
Това чудо не е към нито един таксон, който съм изучавал.
Значи се запознахте с Бруис. Много надежден клиент.
Какво става?
Разкарай се.
Ей, Рон. - Искаш ли бърбън?
Искам да го оставя при тревата.
Сигурно струва доста пари, а няма по-безопасно място в блока.
С удоволствие, но не зависи от мен.
Аз само работя тук. Защо не дойдеш да питаш шефа?
Какво, Хай-Хатс е тук? - Да, да, при тревата е.
Хай-Хатс.
Хай-Хатс?
Ей, Моузес, чуваш ли бийта ми?
Да. - Новата ми песен.
Това е сериозно.
Гледай, има кукла.
В училище ли я направи?
Боже, правиш страшни кукли. Изгнила е като истинска.
Намерил я е в парка, нали така, Моузес?
Пита дали може да я остави тук. Смята, че струва нещо.
Наистина ли? - Дай да я видя.
Прави каквото искаш. Не ми пука за тоя боклук.
Още ли пласираш стоката ми?
Понякога.
Има и по-добри начини да изкарваш пари.
Вече си голям, дръж се като такъв. Бялото ще ти отива.
Това е от мен.
Очаквам 300 кинта.
Сега работиш за мен.
Само още нещо. Това е моят блок, ясно?
Женската каца.
Ако условията в новата територия са подходящи, изпуска феромон,
който мъжкият може да засече от над километър и половина.
Феромонът действа като... - Бруис. Ей.
Ела. Добре ли си?
Да, синко.
Какво става, човече? - Ей, момчета.
Това е лудница. - Знам.
Какво става? Защо се усмихваш? Какво има?
Бас държа, че е получил задача. - Така ли?
Нае те, нали? - Какво е това в джоба ти?
Какво имаш в джоба? - Хай-Хатс ще се погрижи за теб.
Какво е това? Какво е? Какво имаш в джоба?
Не се бъзикай.
Ей, гледайте. - Какво има?
Още? - Какво още?
От онези неща.
Не са ли ракети? - Не.
Ракетите излитат, преди да паднат.
Тези само падат.
Същите са. - Като какво?
Онова, което падна върху колата. - Вярно.
Още гадни малки таласъмчета. - Ей, вали Ам-гъли.
Плешивци.
По дяволите. - Едно падна в парка. Близо е.
Готини фойерверки. - Не, друже, извънземно нашествие.
Разбира се. - Да слезем при тях.
Да ги спукаме от бой. - Ще ги избия.
До крак. - Да се екипираме.
Хайде. - Повикайте ''Борба с вредителите''.
Много са сладки, а?
Спешен случай, разкарайте се. - Не ни бутай.
Някои от нас има изпити, Джером.
Къде беше? - Трябват ми инструментите.
Няма да излизаш. - Само да залепя гумата. 10 минути.
Десет минути по часовник. - Обещавам.
Какво ти е на крака? - Нищо.
Разтегнах мускул, докато ритах.
Няма да се бавя. - Да се пазиш.
Разбира се, бабо.
Денис, къде отиваш? - Навън.
Изведи си кучето. - Не мога, зает съм.
Не те моля, а ти казвам.
Пого, ела, ела, тук. Да изядем няколко таласъма.
Хайде.
Да вървим. - Напред.
Какво става, Моузес? Почакайте ни, идваме с вас.
Не е честно. И ние искаме да дойдем.
Добитата се върнаха. - Внимателно, може да е тук някъде.
Подпалило е тревата. - Гадост.
Казах ви. - Сигурно е метеор.
Доста паднаха. - Ще ги избием до едно.
Всичките ще ги хванем. - Стига, това не е Покемон.
Ей, светни с фенера.
Прилича на фосил.
Не, различно е. Това дори не е същото.
Изглежда три пъти по-голямо.
Да видим кой ще се бие с това. - Ти ли?
Искам да се прибера, да заключа вратата и да поиграя ФИФА.
Какво беше това?
Пого. Стой. Стой.
По дяволите. - Къде, къде?
На върха на кулата. - Коя кула?
Сложи си очилата. Погледни.
Пого! Пого! Не!
Какво прави?
Къде отиде?
Идва.
Виждам му очите. - Не съм сигурен, че са очи.
Да изчезваме! Бягайте!
Извънземни, бягайте! Махайте се, махайте се!
Извънземни ли казаха? - Така чух.
Страхливци.
Погледни, Хаос.
По дяволите.
Хайде, Бигс!
Ченгетата!
На земята! Не мърдай. - Лягай долу.
Да ти видя ръцете. Дай си ръцете.
Да ви го начукам! - Не се показвай.
Млъквам.
Кокаин.
Майк-Делта 403, пратете подкрепление на Балард Стрийт.
Арестуван си по подозрение за обир и притежание на наркотици.
Може да се отрази неблагоприятно на защитата ти,
ако не споменеш нещо, на което да се позовеш в съда.
Телефонът на жертвата. - Думите ти могат да бъдат улики.
Разбираш ли? - Повторете позицията си.
Балард Стрийт, край. Пита те дали разбираш?
Да, да, да. Хайде, качвайте ме в буса.
Сигурна ли сте, че е той? - Сигурна съм.
А останалите са там горе, нали ги видяхте?
Ще го вкара в буса.
Вижте там зад колите.
Къде отиде? - На покрива. Горе, на покрива.
Диспечер, от Балард Стрийт, имаме арестуван, край.
Няма налични екипи.
Моля за инструкции, има още четирима заподозрени.
Сега не си толкова страшен, а?
По дяволите.
Мамка му.
Разкъсаха ченгетата. - Трябва да помогнем на Моузес.
Глупости. Не припарвам там.
Помислете, помните ли какво уплаши малкото?
Няма да усетят бомбичките. - Не говоря за тях.
Пусни ме!
Дръж я здраво. - Не треперя аз.
Побързай. - Хайде, давайте.
Знам, човече.
Отвори вратата! Пусни ме!
Прикривайте ме.
Това е за Пого. Почивай в мир, кучето ми.
Какво?
Доста се забави.
Ченгетата са оставили ключовете. - Да я гепим.
Разкарай го. - По дяволите.
Разкарай го.
Ей, Бигс, среща в подземните гаражи.
Мамка му.
Гадост, гадост.
Рон, Бруис е.
Друже, някой е гръмнал колата на баща ми...
Не знам. Навсякъде има полицаи.
Трябва да се върна при теб. - Добре, успокой се.
Взех си бинокъла. Къде си?
До пътя край парка. Зад един храст.
Виждаш ли нещо?
Няколко пожарни до магазина за алкохол и ми се струва , че...
Почакай. По дяволите. - Какво?
''Блокбъстърс'' е затворил. - Ясно. Но няма полицаи, нали?
Не, всичко е наред.
Качвай се. Не се виждат ченгета.
Не, не, не.
По дяволите! Мамка му!
Това е някакъв кошмар. Трябва да сънувам.
Пуснете ме.
Отворете вратата. - Чакай, мой човек, чакай.
Ама тия не са полицаи. А някакви деца.
Какво ще правим?
Дай ми пистолета. - Пуснете ме.
Отворете вратата. Отворете я!
Съжалявам. Ще ми подарят шофьорски курс за Коледа.
Какви бяха онези неща? - Вероятно извънземни.
По-добре си върви. - Преди нещата съвсем да се скапят.
Хайде.
Няма ли да ни благодариш, че ти спасихме живота?
Шибаният ми герой.
Хай-Хатс, не беше нарочно.
Честно, човече. Някакви създания ни преследват.
Големи извънземни, кръстоски между вълк и горила.
Нещо падна от космоса и скочи на Моузес и той го уби.
А сега идват и себеподобните му. Много са.
Моузес го арестуваха, тия неща убиха ченгетата
и откраднахме буса. Спасявахме си живота. Честно.
Крадете полицейски бус, блъскате ме и ми говорите за извънземни?
Изнервяте ме, момчета.
Онзи още е с белезници. Ченгетата сигурно го търсят.
Да не се опитвате да ме издадете?
Оръжия ли ще ми вадите?
Да ме убиете ли искате? На война ли ви се ходи?
Чуй ме, не те лъжа.
Ако лъжехме, щяхме да измислим нещо по-добро от извънземни.
Повтори го само още веднъж.
Видя ли? На покрива, ако не ми вярваш.
Какво? Какво има на покрива? - Един от онези...
Един от онези шибаняци, дето са като вълк и горила.
Хай-Хатс, там има нещо.
Иди да провериш.
Изключено. - Мърдай.
По дяволите.
Хай-Хатс, тук няма нищо...
Мамка му!
По дяволите!
Носиш ли ключа за шкафчето си? - Да.
Да се махаме, бягайте!
След мен. - Почакайте ме!
Моузес! Страхливец!
Ще те пречукам, само гледай!
Казах ви, извънземно нашествие в цял Лондон.
Знаех си. - Тия бусове имат Джи Пи Ес.
Полицаите сигурно са тръгнали насам.
Когато намерят телата, край с нас.
Ако се случва навсякъде, ще са прекалено заети.
Извънредно положение, армията ще е по улиците,
хеликоптери, ще стане като в ''28 дни по-късно''.
Трябва да се махнем от улиците и да се върнем в блока.
Да, шефе. Да се връщаме.
Как по-точно? - Това е самоубийство.
Знаеш ли какво? Насирам се от страх, но в същото време...
Какво? - Това е откачено.
Подгониха ни!
Разделете се! Среща в блока! - Натисни педалите!
По-бързо!
По дяволите.
По стълбите! По-бързо, по-бързо!
Къде е Бигс? А Напастта?
Побързай, Напаст. Давай. - Хайде.
Тичай! Хайде, по-бързо! - Давай, Напаст!
Мамка му! - Удари го! Удари го!
Издърпайте го.
Помогнете му.
Хайде.
Бързо.
Доносничката.
Дръпни се! Разкарай се, по дяволите!
Хайде. - Свалете му чантата.
Така. - Спокойно, успокой се.
Някой да се обади на Бигс. - Имам един СМС.
Всички да му прозвънят, дано се обади.
Едно съобщение няма да ми стигне да му обясня всичко.
Споко, писах му. - Разкарайте се от апартамента ми.
Млъквай.
Успокой се, доносничке. Вече не става дума за теб.
Приближите ли се, ще викам колкото мога.
Отвън има и по-страшни неща от нас.
Видях личната й карта. Тя е медицинска сестра.
Помогни ми тогава. Кракът ми трябва.
За да бягам от онези неща.
Мислите, че ще ви помогна?
Като ме нападнахте, обрахте и пуснахте онези кучета по полицията?
Да на първите две и не на последното.
Кучета със светещи челюсти и без очи?
С размерите на горила? Наистина ли мислиш, че са кучета?
Излез и пробвай да ги нахраниш с ''Педигрий''. Извънземни са.
По дяволите, каквито и да са, не са шибани извънземни.
Прекалено псуваш. - Да, устата ти е много мръсна.
Каквито и да са, вече са в блока. Преследват всички ни.
Сега сме на една и съща страна.
Без ченгета. - Извикай ловците на духове.
Тук в блока се оправяме както ние си знаем.
Шегуваш се. - Да ти прилича да се шегува?
Щях да се обадя за помощ. Приятелят ти се нуждае от лекар. Ти също.
Ако раните ти се инфектират, може да умреш.
Той си харесва белезите, нали?
Мамка му! - Ще му изтече кръвта. Помогни му.
Нищо няма да ти направим.
Помогни му.
За бога.
Това е едно от най-удивителните зрелища в природата.
Ами ако децата бяха прави?
Ако онова животно и дупката в колата на баща ми са свързани?
Ако наистина има нашествие и полицаите са по улиците?
Не искам пак да ме арестуват.
Арестували ли са те? - Да.
Забравих няколко грама в дънките, изпрах ги в пералнята
и не се шегувам, накрая бельото на майка ми смърдеше на трева.
Баща ми очевидно е разбрал и ми отряза джобните.
Следващият път щели да бъдат ''тестисите'' ми.
Сигурно ти тежко, друже.
Иронията е, че сега продавам двойно, само за да си плащам наема.
Нали каза, че живееш с вашите?
Да. Имах предвид наем в преносния смисъл на думата.
Човек прави това, което трябва.
Някой трябва да носи хляба вкъщи, в преносния смисъл на думата.
Наистина.
Дори и да има извънземни, те са по метър и двайсет, слепи са
и няколко деца им разказаха играта.
Няма от какво да се страхуваме.
Да, да, да.
Съжалявам, че ти оцапах дивана. - Няма нищо.
Искаш ли да ги сваля? - Не е необходимо.
Сигурна ли си? С хубави боксерки съм. Истински Келвин Клайн, от днес.
Кажи ми, ако те заболи. - Едва ли.
Боли.
Ами това? - Боли, боли!
Няколко малки артерии са разкъсани. Може да имаш и фрактура.
Трябва ти помощ.
Помогни ми тогава. - Не мога.
Нямам нито оборудването, нито познанията. Току-що завърших.
И пропуснах курса по ухапвания от извънземни.
Не се впрягай. - Подай ми онази възглавница.
Казах да ми подадеш възглавницата.
Не си го изкарвай на мен.
Не съм те виждал преди, отскоро ли живееш тук?
От няколко месеца.
Хубав апартамент. - Благодаря.
Мисля да се преместя. - Жалко. Защо?
Кварталът не ми харесва.
Как така? Какво му има на квартала?
Стой.
Пусни ме.
Какво, по дяволите? - Откриха ни.
Как? В блока им 160 апартамента.
С която и банда да воювате,
не ме намесвайте.
Това няма нищо общо с бандите.
Или наркотиците. Или рапа. Или насилието в компютърните игри.
Това е най-ужасната нощ в живота ми. - Чувството е взаимно.
Свършено е с теб! - Моузес, недей.
По дяволите. Моузес. Нинджа.
Врагът елиминиран.
Виждаш ли? Да ти прилича на куче?
Не. - Не, не е куче.
Колко е черно. Прекалено.
Най-черното черно.
По-черно е от братовчед ми Феми.
Ей, къде отиде онази жена?
Където и да отивате, идвам с вас.
След това, което ми причинихте, сте ми задължени.
Няма начин, много е дразнеща.
Разкарай се. Остави доносничката да умре.
Какви ги говориш? Нуждая се от сестрата. Да не искаш да умра?
Не бива да стоим тук и да се караме. Трябва да се махаме.
Казвам се Сам. - Джером.
Аз съм Напаст. - Стига де.
Денис.
А ти си Моузес, нали?
Ще ти трябва оръжие.
Не спирайте, моля. Не спирайте.
Елате насам, момчета.
Да видим какво носите. Дайте го насам.
Какво става, човече? - Откачена работа.
Навсякъде е пълно с ченгета, пътищата са блокирани.
Да се скатаем докато нещата се успокоят.
Казваш ми да се скатая ли? - Да почакаме нещата да се успокоят.
На мен ли ми казваш да се скатая? - Забрави.
Влизайте в колата.
В колата, веднага!
Блъснаха ми колата с откраднат полицейски бус,
започнаха да ме плашат с някакви извънземни,
разправяха, че полицията ще ме арестува.
Гледай къде караш! После някакви големи кучета...
Нещо като горила скочи от покрива,
събори Тонкс и му разкъса гърлото. Сериозно.
Куче ли беше? - Не ми пука какво беше.
Гръмнах го. Умря на място.
Ще ги научим тези пикльовци.
Това е моят блок.
Доносниците хващам и убивам, от нищо не ми пука.
Притежанието на оръжие се наказва с четири години.
Ситуацията е малко по-различна. - Така ли?
Могат да ти скочат по всяко време.
Най-обикновен ден в квартала.
Къде ни води? - В апартамента на Тия.
Защо мислиш, че там ще е по-безопасно?
Има метална врата. - Нямаше да пита,
ако знаеше как се бият тези момичета.
Ей, Бигс е. Жив е.
Бигс, мислехме, че си умрял. - Звънях ти 50 пъти.
Защо точно сега си изключил звука на телефона си?
Къде си? - В контейнера за боклук.
В същия контейнер, в който се скрих от онези момчета от Ейлсбъри.
Едно от онези се опитва да влезе при мен.
Елате да ме спасите. - Не е толкова лесно.
Онези неща са в блока.
Ти си единственият с пари в картата. Обади се на всички.
Кажи им да не излизат. Ще ти прозвъня от Тия.
По дяволите.
Здрасти, Бигс. - Имам само 1 паунд в картата.
Няма да мога да ти се обадя втори път.
Трябва ни помощ. Има извънземно... - По-бавно.
Не разбирам какво казваш.
Моментът не е подходящ да говоря бавно!
Моузес и Денис отиват при Тия.
Обади се на всички. Кажи им да се прибират.
Онова, което го убихме. Сега има по-големи като него.
Обади ми се, когато спреш да играеш на Екс-бокса.
Гледайте, Реджиналд и Гавин са живи.
Вече не се казваме така, а Проблеми и Хаос.
Момчета, видяхме извънземните. Минаха точно покрай нас.
Имаме оръжия.
Искаме да дойдем с вас. - Не е истински, нали?
За бога, той е на 6 години. - На 9 и половина съм.
Това не е играчка, Гавин. Дай ми го. - Не го пипай.
Пусни го.
Дай ми го. - Върни ми го.
Реджиналд, Гавин.
Прибирайте се, заключете вратата и си напишете домашната.
Не излизайте тази вечер, ясно?
На братовчед ми е. Трябва да му го върна.
Стига си ревал, нали си имаш воден пистолет?
Да не мислиш, че онези неща ще умрат, ако ги напръскаш с вода?
Не е пълен с вода, нали?
Няма да пусна всички тези хора тук. Не.
Замесени са в нещо.
Някой ви бил преследвал, носите оръжия, а това момче кърви.
А онази жена дори не я познавам.
Не искам да се замесвам в нещо, в което не е необходимо.
Апартаментът е мой, Димпълс. Влизайте.
Виждам само един хеликоптер.
Полицейски, дори не е военен.
Само в квартала е. Дори не е в цял Лондон.
Ограничено е. - Да, в главата ти.
В сънищата ти. - Гонили ги ченгетата.
Големи извънземни вълци-горили избивали всички.
Може да са паднали само в този квартал.
Що за извънземни биха искали
да завземат някаква си общинска сграда в южен Лондон?
Такива, които търсят битка.
Идват за нас, без значение дали сме готови или не.
Готов или не, ето ме, идвам.
Не можеш да се скриеш. - Извинете.
Ще те открият.
Чуйте ме. Във всекидневната ми има мъртво извънземно.
Живея на първия етаж. Проверете, ако не вярвате.
Всеки може да влезе. Вече няма предна врата.
Моузес, кога тръгна с учителката си по математика?
Откъде познаваш тази жена? - Срещнахме се по-рано.
Той ме ограби. - Наистина ли?
Това го вярвам. - Вярно ли е? Ограби ли я?
Да, но после превърза крака ми
и я спасихме от чудовищата,
така че сега сме дружки и всичко е наред.
Ние сме герои, а? - Герои?
Петима да заплашвате с нож сама жена? Майната ти.
Грубо. - Не, не, не, не си измисляй.
Не беше така. Дори не те докоснахме.
Ножът беше, за да приключим бързо. Беше ни страх колкото теб.
Нож? Пропиляваш живота си. Защо винаги си търсиш проблеми?
Защо винаги има ограбени, пребити или арестувани?
Не можем да се справим сами с това. Трябва да се обадим в полицията.
Можете да ми си доверите. Ще им кажа истината.
Мислиш ли, че полицията ще им помогне?
Ще ги арестуват.
За убийство на двама полицаи, кражба на автомобил и съпротива.
За всичко, което се е случило тази вечер.
И без това вече ни арестуват за нищо.
Знаете ли какво си мисля? Че точно ченгетата са ги пратили.
Че правителството ги отглежда, за да убиват чернокожи.
Първо ни пратиха наркотици, след това оръжия,
а сега и чудовища.
Не им пука за нас.
Не се избиваме достатъчно бързо помежду си,
затова са решили да ускорят процеса.
Истина е.
Напаст, казах ти да не пушиш тук. Отиди на прозореца, ясно?
Успокоява болката. Питай медицинската сестра.
Какво е това?
За бога!
Не можеш да убиеш две наведнъж. - Само гледай.
По дяволите, наистина е играчка.
Помощ! Помощ, Моузес!
Денис!
Моузес! - Тръгна към теб, Моузес!
Шибаняк!
Тия, какво правиш!
Тия! - Върни се!
Пази се! Удари го! - Вземи кънките за лед!
Тия!
Удари го!
Убий го!
По-силно!
Ей, какво става, мъници? - Нищо.
Готини оръжия. С кого се биете? - Извънземни.
Така ли? Виждали ли сте Моузес? - Кой пита?
Повика ни на помощ. Срещу извънземните.
Къде е?
Онова малкото, което уби.
Беше грешка.
Не преследват нас, а теб.
Действията имат последици.
Където и да отидеш, се случват лоши неща.
Стой далеч от нас, Моузес.
Махайте се. Не искам никой друг да пострада.
Няма да стане. Аз съм с теб. - Никъде няма да ходя.
Убиха Денис. Трябва да ги избием всичките.
Назад.
Нищо работа.
Бягай, човече! - Какво чакаш?
Мамка му. - Бягай.
Пазете се! Отворете вратата!
Момичетата да оставят съобщение. Знаете къде да ме намерите.
Денис, обадих се на всички. Идват на помощ.
Но никой не може да влезе. Ченгетата са отцепили блока.
Остава ви една минута.
Минутите ми свършват и не мога да стоя тук още дълго.
Ще се опитам да се измъкна.
Ще се видим от другата страна.
Какво!
Мамка му!
Няма ли кой да ме спаси, по дяволите!
По-добре вземи следващия, мой човек.
Отвори вратата!
Хай-Хатс. Какъв скапаняк. - Защо стреля по нас?
Малко е ядосан, че изядоха най-добрия му приятел.
Чувството ми е познато. - Някой ще ми каже ли
какво става? Какво ви преследваше?
В другия асансьор защо има разкъсани хора?
Трябва да слезем долу. - Изключено.
Долу прекалено много неща, които искат да ме убият.
Вярно е. Полицаи, луди гангстери и шибани чудовища.
Добре, хубаво. Да не слизаме долу.
Къде да отидем? - В стаята с тревата на Рон.
Какво е това? - Голяма стая, пълна с трева.
И е на Рон. Идеална е. Сигурна е като Форт Нокс.
Добър план. - Деветнайсети.
Робоекип, към мен. Задръжте позициите.
Писна ми. Отишли са си.
Не, не са. Виж.
В края на коридора.
Прекалено съм надрусан за това.
Съгласен.
Да ги гръмнем. - И аз.
Ставаме трима.
Да го направим.
Бомбичките. Бомбичките ми. - Аз съм Бруис, между другото.
Нали са в теб? - В предния джоб.
Трябваше да отида на едно парти. А съм в капан в шибания блок.
Напаст, извади запалката. Да, дай му я.
Ами ти? - Тук живея.
Наистина ли?
Готов съм.
Светни лампите. Не се разделяйте.
Давай, хайде, давай.
По-бързо. Не спирайте. - Чакайте ме.
Пазете се.
Не ме пипай, по дяволите.
За бога. Зад нас е. Бягай.
Джером, къде си, човече?
Джером.
Джером, къде си?
Джером.
Нищо не виждам. Хайде, хайде.
Напаст. Моузес.
Къде си, Джером? Светни. - Търся ключа.
Връщам се. Стойте на светло.
Тук ли си, човече?
Качват се по стълбите. - Джером.
Помощ! Помощ!
Напаст!
Ела с мен! - Хванаха Джером.
Моузес, хванаха го!
Хванаха Джером.
Това пък защо беше?
Моузес, върни се, ще те убият!
Моузес!
Ей, Рон! Рон! - Рон, пусни ни!
Рон. - Отвори вратата.
Пусни ни. - Отвори вратата.
Пусни ни в стаята с тревата. - Тя е най-безопасното място в блока.
Не знам.
Хайде, побързай. - Добре, добре.
Хайде, Рон.
Какво става, Моузес?
Съжалявам.
Ти уби онова неща. Докара го тук.
Не искам проблеми. - Докара ченгетата.
Чуй ме. - Докара ни извънземно нашествие.
Зад теб. - Не си отваряй устата.
Не те лъжа. - Млъквай.
Щях да те направя човек. А сега ще те убия.
Това е моят блок, ясно?
Не съвсем.
Бягайте, бягайте!
Иска ми се да не бяхме подгонили онова нещо.
Да не те бяхме ограбили.
Да не бях взел кокаин от Хай-Хатс.
Да се бях прибрал да поиграя ФИФА, както каза Бигс.
Някой да има хартийки?
Не.
Толкова трева и да няма хартийки.
Това е най-ужасният ми кошмар.
Виж.
Не знаехме, че живееш в блока.
Иначе нямаше да те ограбим.
Значи ограбвате всички, които не са от блока? Така ли?
Колко си докачлива. Човекът се опитва да ти се извини.
Много си силна.
Имаш ли си приятел? - Да.
Сигурна ли си? Къде е?
Защото тази вечер май не се грижи за теб.
В Гана е. - Излизаш с африканец?
Не, помага на деца. Работи за Червения кръст.
Така ли?
Защо не помага на децата в Англия?
Не е достатъчно екзотично, а? Няма да получи хубав загар.
Моузес, якето ти.
Свети на ултравиолетовите лъчи.
Може да е някакъв феромон. - Какво да е?
Еко-хормон, който задейства социална реакция
в представителите на същия вид.
Може да е била женска, а другите - мъжки
и това нещо да ги привлича тук.
Надушват ни.
Паднали са от небето, нали?
Може да са носят в космоса по слънчевите ветрове
като спори и когато се приземят на някоя планета,
женската да оставя феромонна следа за мъжките, за да се чифтосат.
Като пчелите, бръмбарите, молците.
Шибани молци, казваш. - Да.
Каквото и да е, целият си омазан.
И изглежда, че привлича интереса на враждебна извънземна раса.
Казвам само, че ако си свалиш дрехите,
може и да не разберат, че си тук. - Да не го харесваш?
Да се съблече ли искаш? - Не.
Искам да спася живота ти.
А по другия въпрос...
Слава богу.
Друже, кълна се, че повече няма да те псувам.
Ей, Бруис.
Онова нещо е маркирало всички, които го докоснаха.
Денис. Джером. Тонкс.
Полицаите, когато се опитаха да ме хванат.
Всички, по които е останала миризмата му.
Така че ако следват миризмата, може да успея да ги отведа.
Къде? - Някъде, където да ги избия.
Аз убих онова нещо. Аз ги доведох тук.
Трябва да приключа това, което започнах.
Ами ако ни нападне? - Метни му бомбичката.
Ами ако пропусна? - Ще избягаме.
Ами ако ни убие?
Никой никога няма да ти казва Хаос,
ако продължаваш да се държиш като страхливец.
Вярно е, кълна се. Преди излъгах, но сега казвам истината.
Ако не се прибереш, ще се обадя на баща ти.
Хвърли я, хвърли я. Хайде, хвърли я по него.
Мамо, трябва да затварям. Послушай ме и не излизай.
Заклевам се, че вече ще съм добър. Обичам те, мамо.
Обичам те. - Пет минути.
Само така, човече, само така. - От нищо не ни е страх.
Полиция. Не мърдайте.
По дяволите. - По дяволите.
Какво става, Бигс? - Какво правите?
Въоръжени полицаи. - Наистина ли?
Наистина.
Добре го опърлихте. Браво на вас.
Лесно беше. - Нищо работа.
Проблеми и Хаос, нали?
Да. - Да.
Чиста си.
И красива.
Залагам си живота, по-добре да си прав.
Повярвай ми, сам щях да го направя, ако не бях толкова жестоко напушен.
И аз.
Един етаж надолу, 191 . - Един етаж, 191 .
Обади ми се, когато си там. - Добре.
Напаст, дай ми пръстена.
Кой пръстен?
Човече, наш си е.
Щяхме да изкараме добри пари. - Дай ми го.
Гадост, човече.
Благодаря.
Дори и да им избягаш,
дори и да стигнеш до долу, как ще излезеш?
Не се тревожи за мен.
Не е нужно да го правиш, Моузес.
Напротив.
Хей, безопасно ли е?
Не. Добре. Успех.
Сигурен ли си, че е празен?
Да.
С кого живееш?
С вуйчо си.
Къде е той?
Идва и си отива.
Най-вече си отива.
По-малък брат ли имаш? - Не.
На колко си години?
Петнайсет.
Изглеждаш по-голям.
Благодаря.
Затвори капаците.
Застопори прозореца. Остави входната врата отворена.
Пусни газта докрай.
И бягай с всички сили.
Чуваш ли?
Късмет, Моузес.
Доскоро. - Моузес срещу чудовищата.
Избий ги. Избий ги всичките.
Дадено.
Това Моузес ли е? - Моузес!
По дяволите. - Още чудовища ли?
Що-годе.
Полиция! Свалете оръжията! - Легнете на земята.
Полиция! Хвърли оръжието! Ръцете на тила!
Хвърли оръжието!
Този. - Пуснете ме. Пуснете ме.
Не се съпротивлявай. - Сляп ли си? Ти ме блъскаш.
Дори не живея тук. - Добре, добре.
Аз съм регистриран инвалид. Боли ме.
Кажи си номера. Кажи си номера!
Знам си гражданските свободи. Членувам в Амнести! Пуснете ме!
Моузес спаси планетата! Спаси цялата планета от извънземно нашествие!
Той е герой! Легенда!
Обади ми се, Моузес! Ще ти помогнем. Обади ми се.
Ей, Моузес! Моузес! Моузес!
Защо винаги арестувате грешните хора?
Моузес е герой, не разбирате ли?
Той спаси блока. - Извинете, сър.
Това е Саманта Адамс. Тя съобщи за обира.
Г-це, по-рано тази вечер бяхте навън с двама наши колеги, нали?
Знаете ли как бяха убити? - Да, бях там. Нападнаха ни.
Онези момчета, които арестувате.
Можете ли да потвърдите, че бяха те?
Не им позволявайте да ви сплашат, г-це.
Не, познавам ги. Те са ми съседи.
Защитиха ме.
Ей, Моузес! Моузес! - Моузес!
Моузес! Моузес! Моузес!
Моузес, брато. - Моузес! Моузес! Моузес!
Чуваш ли?
Моузес! Моузес! Моузес!
Това е за теб, човече.
Превод: VIаdisIаv Ivаnоv
DVDRipped by: Стелиан Николов a.k.a. Stelcho