"Om du frågar vad jag vill ha, så är svaret allt." – Kathy Acker
Ja.
Det är verkligen gott.
Verkligt fina kontraster mellem fett och friskt och sött och salt.
Jo, men alltså, alla smaker är där. Jag förstår precis vad du vill.
–Det är liksom nåt annat... –Vad?
–Större tallrik. –Ja.
–Fikonet i mitten. –Ja.
Paradisets frukt.
Låt gästerna själva sätta ihop rätten och låt dem upptäcka vad det är.
Släpp kontrollen.
Föreställ dig att allt ljus släcks. Det ska vara helt mörkt i matsalen.
Så kommer ljuset uppifrån skogen.
Vi låter göra en dekoration där det kan lysa upp genom mossan–
–och lysa upp trädet i mitten.
Det ska vara centrum. Allt har sitt ursprung i det.
A TASTE OF HUNGER
Köpenhamn – kl. 19.23
–Varsågod. –Tack.
Nu ska du få se.
Vildäpple med paradisäppelgelé och en kräm gjord på äppelkärnor.
–Tycker du om det? –Det är tjusigt. Utsökt.
Äpplena är fantastiska. Kan jag få några?
–Jag tror inte att det finns fler. –Du har allihop?
–Jag vill ha dem för mig själv. –Ja, okej.
–Det är superläckert. –Kanon.
–Ursäkta, den är upptagen. –Det såg jag inte.
–Han är bara på toaletten. –Jag går snabbt igen.
Jag ska be att få en whiskey sour.
Vad får vi?
Jag äter lite vildäpple med paradisäppelgelé.
–Läckert. –Det är superläckert.
Visste du att det är en miss att det är den förbjudna frukten?
Adam och Eva åt inte ett äpple. Man vet inte vad fan de åt.
Det kan ha varit ett fikon eller ett plommon eller en liten fräck citron.
–Det tror jag inte. –Inte?
Det hebreiska ordet i Bibeln kan betyda alla frukter som växer i träd.
Se på Sixtinska kapellet. Michelangelo.
Ormen som ringlar sig runt trädet. Det är ett fikonträd.
–Du bara tar. –Oj, äpple. Den syndiga frukten.
–Jag har dejtat en katolsk präst. –Ja...
Ska du med?
din fru träffar
din fru älskar en annan
Jag är väldigt otålig på kuk när jag har fått en whiskey sour.
din fru älskar en annan
–Nu slutar du fanimej. –Jag stänger av den.
Seriöst, Carsten!
–Vad? –Där är en etta.
–I vår restaurang? Nu? –Det tror Frank.
Jag visste inte Michelin var i stan. Visste du det?
–Det är första gången i restaurangen. –Fuck.
–Ja, shit. –Sno på. Du kan hinna huvudrätten.
Michelin skiter totalt i att det är vår första ensamkväll på två år.
Jag älskar dig.
Du kanske ska knäppa byxorna innan du börjar på huvudrätten.
Hälsa ungarna.
till Carsten
Vi måste få fixat det här uppe.
–Anders? –Ja, chef?
Hur gick det innan jag kom?
–Det gick bra. –Bra?
Vissa hade inte ätit ostronrätten, men så är det vissa kvällar, okej?
Frank! Gör en ostronrätt till mig.
–Ja tack. – Sofie, en ostron. –Ja tack.
–Varsågod. –Ja tack. – Chef.
–Varsågod. –Tack.
Vad fan är det här? Vad är det här? Vad är detta?!
Vad är det här för skit?! Va?!
–Det var fantastisk service i kväll. –Tack, chef.
Jag kan helt enkelt bara inte förstå hur det då kan vara så–
–att vi serverar överfermenterad citron.
–Frank? –Ja, chef?
Kan inte du...
Förklara för mig vad som hände här. Vi tar det ett steg i taget.
Jag satte i gång förrätten. Ostronen.
Halvvägs igenom får jag slut på citroner i bytta 1 och...
–Smakade du på dem? –Då tar jag dem i...
–Smakade du på dem? –Nej, chef.
Du smakade inte på den mat som du skulle servera?
Nej. Det var bråttom och så...
För bråttom för att lägga tio sekunder på att smaka på maten?
–Jag glömde det och du brukar... –Du glömde det?
Och vad fick britten på stol 12 då?
Han fick de dåliga från bytta 2. Men vet vi han är från Michelin?
–Det spelar för fan ingen jävla roll! –Ja.
–Sofie, vad gör en kock? –Mat.
Hur vet en kock om maten han gör är bra eller dålig?
–Han smakar på den. –Han smakar på den.
–Smakade du på maten, Frank? –Nej.
–Då är du ju ingen kock. –Förlåt, chef.
–Jag är inte din chef. –Nej.
Du har gjort ditt här. Och det med en gång.
–Tack. –Ja.
–Tycker nån synd om Frank? –Nej, chef.
Ni är lediga. Gå. Iväg med er.
Ni tar bara köket. Bara ge er iväg.
Jag sa att ni skulle gå hem!
Ja, vi går hem. Vi fixar det i morgon. Kom!
SÖTT NÄR DE TRÄFFADES FÖRSTA GÅNGEN
Ta bara bort det. Vad håller han på med?
–Jag är den förste att beklaga. –Jag anlitar er aldrig mer igen!
Jag har gjort en säsongsmeny...
Avtalet var fucking sushi! Helt vanligt ris och massa chilimayo.
Nu kör jag iväg och köper det som vi sa att vi skulle servera.
Det här jobbet kostar oss pengar.
Hur dumt är det inte att ta med pengar till jobbet, lillebror?
–Smaka på det. Har de smakat på det? –Ja. Och de hatar det!
Jag är tillbaka om 45 minuter med rätt mat.
Nu har de inget där uppe. Fixa det!
Ni två är avskedade! Då kan du fanimej diska själv, lillebror!
Tack för i kväll. Förlåt, killar. Ni ska få lön.
Du ska inte äta det där. Det kommer sushi strax.
–Nåt mer jag kan hjälpa till med? –Vad ska du göra under tiden?
Under väntetiden. Vad ska du servera?
Jag är lite pressad nu, så ta ditt goda humör och gå upp till festen.
Kan jag inte få föreslå en drink? De har galet mycket sprit.
–Bartendern kommer lite senare. –Men har du inte ett problem nu?
–Jo. –Då gör vi en drink till dem.
Jag vill hjälpa till.
–Säg bara ja. –Okej.
–Kan du riva apelsiner? –Jag kan riva apelsiner, ja.
–Du måste tvätta händerna först. –Fräckt.
–Vad gör vi? –Whiskey sour.
En halv citron och så pressar du igenom den.
Den är till mig.
Ska man inte smaka på maten som man gör?
Vad vill du då? Med livet? Vad är drömmen?
Du går rakt på sak, va?
Inget mer var du kommer ifrån eller hur många du har knullat.
–Jag vet inte. –Du verkar veta vad du vill.
–Jag kan säga vad jag inte vill. –Jag vill höra vad du vill.
Jag känner dig ju inte så bra, okej?
Du står fan inte och gör hotdog av min mat.
Jag älskar hotdogs. Det är en kul grej inom mitt jobb.
–Och vad är det? –Antropologi.
Det är en mycket demokratisk rätt.
Alla kan äta en sån här från en korvkiosk klockan fyra på natten.
Den kan njutas av hög som låg och alla samhällsgränser upplöses.
Alla pratar med alla över en varmkorv med remoulad och rostad lök.
Prova att ta en tugga här.
Det är supergott. Vad är det?
Det är ett bornholmsfikon i lag.
Så du har alltid vetat att du skulle laga mat?
Ingen trodde jag skulle bli ett skit.
Jag reste till Japan, fick slut på pengar, fick jobb som diskare.
Då möter jag en kock och han...
Han lagar mat. Han lagar helt fantastisk mat.
Men det är väldigt enkelt. Strukturerat. Det är sunt.
Det är några principer som... Det bara drabbar mig, det... Ja.
Sen stannade jag där i tio år.
Men så en dag gav han mig faktiskt den här.
En japansk kockkniv.
Och så säger han: "Håll hårt i den."
"Om du håller hårt så kan du bli allt du vill."
"Men kom ihåg att bara en kan ha kniven i köket."
Och så avskedade han mig. Och jag reste hem.
–Med japansk knowhow ingen vill ha? –Jag lagar inte japansk mat.
Då skulle du inte sagt ja till att göra en sushi–extravaganza–meny.
Jag lagar mat och använder naturen, kulturen och råvarorna som finns här.
Det är det enda man kan göra. Det är det enda man ska göra.
Så du lagar mat som är värd att få sparken för?
–Som är värd att kämpa för? –Ja, det är kanske så. Ja.
Du ska ha din egen restaurang. Du ska ha en Michelinstjärna.
Är det drömmen? Är det det du vill?
Ja.
Då kanske du ska se dig om efter en annan arbetsgivare.
Nu är det dags för dig att berätta för mig vad du vill.
Jag vill allt.
Allt?
–Karriär och familj...? –Ja.
Jamen, vad är problemet med det?
Det kräver att du är lyhörd, att du är dedikerad och passionerad.
Så är det i köket. Så är det i kärleken också.
Så är det i livet.
Men vem bestämmer?
Det gör den som har kniven.
–I köket. –Okej.
Köpenhamn – kl. 22.09
Jag måste springa ner till restaurangen.
Ner till pappa?
–Men varför? –Pappa kan inte undvara mig.
En mycket viktig man är på besök.
–Ska jag be Gitte titta till er? –Ja.
Puss, puss, älskling.
Carsten?
Älskling?
till Carsten
din fru älskar en annan
–Hey! –Hej, älskling.
–Var är folk? Hur gick det? –Det gick skitdåligt.
Överfermenterade citroner.
Frank hade inte haft tid att smaka på vår fucking signaturrätt.
–Så vi har serverat dålig mat? –Ja.
–Åt mr Hamden från Michelin. –Skickade han tillbaka det?
Nej, och det spelar ingen roll. Vi har serverat dålig mat.
–Vad har du gjort, Carsten? –Jag avskedade Frank. Vi är slut.
Jag måste bara ta lite frisk luft.
Du har inte en cigg?
Det var det. Det var den drömmen.
Vad ska vi då göra? Ska vi driva en McDonald's?
Stick hem. Jag sticker ut och försöker hitta honom.
Vad pratar du om?
Jag måste få honom att komma tillbaka och ge oss en chans till.
–Det kan du ju inte. –Det handlar om hela vårt liv.
Det vet jag väl, för fan. Hur?
Michelin är i stan. Jag mutar honom om jag måste. Alla har ett pris.
–Jag ska hitta honom. –Det där är för löjligt.
Stick hem nu!
Hej, alla! Om ni har en etta ni tror är från Michelin, RING/MESSA – Maggie
Tack.
–Var är Frederik? –Han är uppe i Palmträdgården.
Ostron och hummer och skinka.
Ja, de här ostronen. Ja, precis. De har bett om många av dem.
–Hej, Maggie. –Hej, Steen.
Jag ska bara prata med Frederik.
Jamen, vi är ändå klara. Vi ska träffa Bo om tio minuter.
–Jag ska inte prata med henne. –Det angår inte mig.
Nej, det tar bara fem minuter.
–Är ni snälla och tar det där ute? –Absolut.
Frederik! Hey!
Skickade du det brevet till Carsten?
Varför kom du inte till mig först? Vad händer?
–Har du blivit helt galen? –Fan för dig!
Jag vet inte vad det gäller, men det duger inte på en arbetsplats.
–Har du hört att Michelin är i stan? –Det har inte varit nån här.
–Tack. –Hälsa Carsten, okej?
SURT NÄR FREDERIK TRÄFFADE MAGGIE
Vänta lite!
Det är lerigt här.
–Vart ska vi? –Jag vet ett perfekt ställe.
De ser goda ut. Smaka.
–Det är surt. –Surt är gott.
–Nej. –Jo.
Surt med sött som citronglass. Det är jättegott.
Det är viktigt att man... att man kombinerar smaker.
–Du pratar för mycket om mat, pappa. –Ja, det är ju mitt jobb.
Du jobbar inte nu.
Nej, men det är bara för att... Mat är ju... Det är ju viktigt.
Vi måste ju ha mat. Annars kan vi ju inte leva.
Men du pratar lite för mycket om det.
–Ska vi hitta lite blåbär? –Ja.
Va? Passa dig, din buse...! Hey, du!
Bröd är ju inte bara bröd. Det kan också vara gudomligt.
–Det tror jag inte på. –Men så är det.
Står du ut, brorsan?
Nu kommer jag och tar dig!
Bra att ni lockade med Frederik. Han är duktig med småjävlarna.
Ja. Jag tror att han behövde en liten break från restaurangen. – Hej.
–Vi hittade massa lingon. –Och blåbär också, ser jag.
–Mamma... –Var de goda?
Det här måste jag ta.
–Är det de? –Ja.
Frederik, köksdags.
–Och lite vin kanske? –Jag fick ju helt fel bror.
–Vad då? Vad? –Vi fick den.
Vi fick den? För det priset?
Fantastiskt.
Vad då, vad händer?
–Nej, det var bara... –Vad då?
–Säg nu vad som händer. –Nej.
Nej? Jo! Inte så många hemligheter, du.
Blunda då. Blunda nu, älskling. Du ska sova.
–Är det här sista gången? –Vad är sista gången, älskling?
–Som du nattar mig? –Nej, jag kommer alltid natta dig.
–Okej? –Ja, men det är bara för att...
Du och pappa ska ha ny restaurang och kommer nog inte att ha tid–
–att vara med mig och...
Med dig och Chloe? Jo, det kommer vi visst.
Vi kommer alltid att ta oss tid för er.
–Det ändrar inte en restaurang på. –Jo.
Nej, absolut inte. Absolut inte.
–Lovar du? –Ja, det lovar jag.
Om du lovar mig att sova. Gör du det?
–Ja. –Okej.
God natt, mamma.
God natt, älskling.
Du har alltid varit en bra brasmästare.
Du har mammas asbesthänder.
–Somnade du? –Nej, de var bara svåra att natta.
Men de sover nu.
Det där med brasan...
Usch. Vad är det? Där är nånting som kryper.
–Det var ingenting. –Är du säker, Frederik?
–Jag tror inte det. Vänta. –Är det nåt?
–Vad är det? –Har du fått det där undersökt?
Det där ska du få undersökt. Ditt födelsemärke på ryggen är lite rött.
Vad händer? Vad är det?
Har du inte lagt märke till Maggies födelsemärke?
–Jag har sagt det till henne också. –Det har du inte alls.
Det har jag visst sagt till dig. Om du är nervös, gå till doktorn.
–Det är bara en skönhetsfläck. –Jag tycker du ska få det checkat.
Min svåger var precis igenom det och det var ingen trevlig historia.
Jag kan ringa honom. Han vet vem på Riget du ska snacka med.
–Jag skickar ett sms till honom. –Frederik, det är bra. Okej.
–Då var det konjak och kaffe. –Min egen sanktbernhardshund.
–Stellan, kaffe? –Ja, kaffe.
Ingen kommer frysa i natt, för nu blir det spirituosa.
–Du ska få din konjak. –Tack.
–Frederik, konjak? –Ja, gärna.
–Älskling, ska du ha? –Ja tack.
–Den där får du ta. –Det är...
–Jag vill också ha en konjak. –Den kommer nu, det var bara...
–Jag ska bara titta till barnen. –Låt dem nu bara sova, för fan.
Hey. Vill du ha hjälp?
Ja, du får gärna ge mig lite mer vin.
Tack.
Jag ber om ursäkt. Det var inte meningen att lägga mig i så där.
–Jag är säker på att Carsten har... –Tänk inte på det.
Självklart. Jag ska få det undersökt.
–Ja, tack. –Bra.
Jag tror att de behöver mer vin där ute.
Javisst.
–Jag har visst sagt det. –Vad?
Det där med ditt födelsemärke. Jag har sagt det.
–Nej, det har du inte. –Jo, jo, jo.
–Är det ömt? –Nej, det är okej.
Tycker du att vi ska berätta det för de andra?
Jag kan berätta om den nya restaurangen på frukosten...
Var tyst. Sov nu.
Annars var det mycket trevligt.
–Du väcker barnen. Var tyst. –Nej, de sover ju.
Hur gammalt är det här?
Mellan tre och fem år. Det är då de smakar bäst.
Är det inte synd att vi äter dem när de är jämngamla med August?
Vore det bättre att äta dem när de var bebisar?
–Eller jättegammal som farmor? –Du är så elak.
Nej, för satan! Chloe, för helvete!
Du måste se dig för, Chloe!
Förlåt. Jag borde inte skrika så där.
Vi har inga andra än den. Det är den enda vi har med. Okej?
–Chloe? –Det är lugnt.
–Är du okej? –Vad fan händer?
Det var bara vinaigretten. Det är okej.
Varför kan vi inte bara få en fucking currysill på burk?
–Vi står inte i din restaurang. –Du är pappa. Du jobbar inte.
Gå härifrån och håll käft.
Var en ordentlig människa i stället för att få din dotter att gråta–
–bara för att hon välter en fucking tupperware med sås.
–Vinaigrette. Det är franska. –Håll käften nu, din skit!
–Frederik, är de där äpplena klara? –Ja. De är klara.
–Här. –Super.
–Det var länge sen sist. –Får jag hälla upp lite?
Alltid, alltid, alltid. Jag smakade på det förut.
Se vad Frederik kommer med. – Tack, Frederik.
–Ser du vad det är? –Ett ostron, men jag gillar inte det.
–Du ska bara smaka. Lukta på det. –Det är lite natur, ser jag.
Oj, Frederik, jag ska ha ett till. – Titta här, August.
Han har trollat igen.
Torben, du ska också ha en. Du ska inte bli blåst på det.
Åh, vad härligt det ser ut.
Vi skulle egentligen ha haft lite vinaigrette, men... Smaklig spis!
Jag gillar ostron. De smakar bäst när de är tre till fem år.
–Vem har sagt det? –Det säger pappa.
Det säger pappa... Pappa är en klok man.
Härligt. Åh, vad gott det är. Inte sant, Stellan?
Fantastisk orkestrering här med de fyra smakerna.
Vackert upplägg.
Enkelt, men sofistikerat. Alltså, det är jättebra.
Bra? Det är helt fantastiskt. Tycker du inte, Torben?
Jo, om ens favoriträtt är självbelåtet snobberi.
Torben, nu slutar du.
Jag vill bara utbringa en liten skål här för den goda stämningen–
–och Carstens läckra mat.
–Och Frederiks. –Och Frederiks.
För dig, Stellan, Carstens mentor.
Och så vill jag också gärna utbringa en separat skål–
–för vår nya restaurang Malus.
–Nu är det dags. –Älskling...
Det är nu vi ska ha den stjärnan. Vår egen stjärna.
–Varför har ni inte sagt nåt? –Det skulle jag göra, men...
Skål. Skål, Torben.
En Michelinstjärna är inte så bara.
Nej. Det är portalen till paradiset eller vår väg till undergång.
Du kan vidga smakpaletten något. Akta så det inte rasar samman.
Om du kan hålla balansen och få upp några smaker till har du en signatur.
Jamen, jag lyssnar, Stellan.
–Då hoppas vi Frederik kommer med. –Ja, det hoppas jag med.
Om sex månader kör ni ut mat.
–Torben, ärligt talat. –Nån måste förbereda dem på det.
–Det är vi glada för att nån gör. –Bra jobbat. Det är storstilat.
Det är bara en sak jag inte fattar. Ni sover ihop och fostrar barn ihop.
Hur undviker ni att mörda varandra?
Jag håller på att klösa ut ögonen på Torben minst en gång per dygn.
Om en gång per dygn räcker, så...
Skål för Maggie och för vår gemensamma dröm.
För vår gemensamma dröm. Och barnen. För er också, okej?
–Skål, älskling. –Skål.
–Skål, Chloe. –Skål, pappa.
Du ska inte tro det blir sommar
ifall inte nån sätter fart
på sommaren och gör lite somrigt
för då kommer blommorna snart
jag gör så att blommorna blommar
jag gör hela kohagen grön
för jag har just tagit bort snön
Köpenhamn – kl. 22.47
Hej Maggie Vi har kanske en Michelinman. Viv
Hej, Viv. Var är han?
–Han gick precis. –Nej, det menar du inte.
–Varför höll du inte kvar honom? –Han skulle fortsätta.
–Vart skulle britten på bord 13? –Herman K, tror jag.
Det är snabbt gjort. Ja, det kan vi göra.
Okej. Jättebra, då gör vi det.
Jag skickar mina anteckningar i morgon. Hej då.
–Hej. Ursäkta att jag stör. –Kan jag hjälpa dig med nåt?
Ja. Har du varit på restaurang Malus i kväll?
–Hur så? –Ett hemskt misstag har gjorts.
Vi vill bjuda in dig i morgon.
–Vad gäller det här? –På vår bekostnad, så klart.
Kan du sätta det här på rum 210? Namnet är Smithson.
Jag har inte varit på Malus, men jag kommer gärna.
Ja. Förlåt. Det här var ett misstag.
FETT NÄR MAGGIE TRÄFFADE FREDERIK
Förstår du vad jag säger?
Födelsemärket är godartat. Dina blodprov är fina, så allt är bra.
Så allt är riktigt, riktigt bra.
–Ja. –Hann du bli rädd?
Det är helt naturligt. Det kan vara bra att prata om det hemma.
Rädslan som du har känt måste komma ut ur kroppen.
Det gör den bara om man pratar om det.
Så...har du nån att prata med?
Det...det kan vara svårt, men...
Men få det gjort.
Ja.
–Är det de sista förrätterna? –Ja.
–Och brödet där? –Ja.
De ringde precis. De är klara.
Brödet har åkt och förrätterna har åkt.
–Hey, Maggie. –Hej, Frank.
Hej, älskling.
Har du två minuter?
Vi har 80 middagsrätter som skulle ha skickats för en halvtimme sen.
–Chef? Kan du komma och titta? –Ja.
–Kan det vänta? –Ja, det är okej. Det kan vänta.
Ge mig 45 minuter. Vi kan följas åt hem.
–Jag kommer tillbaka. –Kan du handla till matlådor?
–Såsen är... –Kom igen, för helvete!
Hej.
Hej, Frank. Är Carsten där inne?
Jag skickade hem honom. Han var slut. Skynda dig medan han ännu är vaken.
Kom! Vi ska bara göra det sista. Nu!
–Trevlig resa, Frede. –Vi ses.
–God natt eller god fest. –Ska du inte med?
–Nej, jag ska hem och sova. –Det är klart du ska med.
Man kan inte bara leva på drömmar och hopp.
Ibland måste man ha lite kul också.
Vart ska vi?
Kommer de andra inte?
Jag vet inte.
Fick du kollat det där födelsemärket?
Ja, det fick jag. Och... Allt var helt okej. Det var ingenting.
Skönt. Jag var orolig för dig.
Tack.
Köpenhamn – kl. 23.15
Fuck!
Skynda dig hem! – Carsten
–Hej. –Här inne!
Hej, älskling. Fick du veta nåt?
Nej, jag hittade honom inte.
–Hej, Frederik. –Länge sen.
Jag ringde runt. Det ser ut som att Frederik kanske kan hjälpa oss.
Han vet kanske var Hamden är.
–Hej. –Hej, älskling.
–Var är han då? –Hamden kan vara på ett hotell.
De är inte säkra. Receptionisten kan ha skrivit fel när han gick in.
–Och när vet vi det? –De ringer om en liten stund.
–Pappa! –Jag går. Han kan inte sova.
Jag kommer nu!
Vad fan gör du här? Va?
Jag försöker bara hjälpa till. Får man inte det längre?
Var det du som skickade det där brevet till Carsten?
–Var det du, Frederik? –Jag vet inte vad du pratar om.
Har du berättat om oss för nån?
Kommer du ihåg att du sa till mig att allting har ett pris?
–Ja. –Vad kostade jag egentligen dig?
Inte ett jävla skit kostade jag dig!
Är det han?
Var är han, Frederik?
Du valde Carsten över mig.
Väljer du Carsten över restaurangens framgång också?
Du satte mycket pengar i den, va? Hela ditt arv och hela lägenheten.
Om du får veta var Hamden är berättar jag för Carsten om oss två.
Du är sjuk i huvudet.
Men väljer du att inte veta nånting om Hamden–
–så får Carsten inte heller veta nånting.
Det finns ingenting som är gratis här i världen. Du bestämmer.
Vad betyder mest? Din man eller drömmen om stjärnor?
Var det nåt nytt?
Vad?
Det var inte han.
Jamen, jag trodde ju att...
Det var det inte, tyvärr. Det var inte Hamden.
Jag är ledsen att jag inte kunde hjälpa till. Jag måste nog gå.
Jag följer dig ut.
Jag förstår att du är arg på mig, men ska du förstöra allt för Carsten?
Det finns en möjlighet. Vill du veta var Hamden är, kom till mig i kväll.
Förlåt, älskling.
Jag har inte varit den...
...den partnern, den pappan. Jag har inte varit ett skit.
Jag har varit en fjant som bara skulle ha...en fucking stjärna.
Och så trodde jag att om...
...om vi bara fick stjärnan så skulle ju allt bli bra.
Och nu... Vi kan ju inte ta det menypriset–
–som är hela grunden. Vi är slut.
–Nej, vi är inte slut. –Jo, vi går i konkurs.
Du har gett allt och jag har sagt: "Klart att allt ska handla om mig."
–Sluta. –Det är nåt jag måste bevisa...
Sluta.
–Vi är två i den här relationen. –Du är värd nåt bättre.
Du är värd nåt bättre. När var du glad sist?
Vi löser det.
–Jag älskar dig. –Jag älskar dig.
Kan jag få ett glas vatten?
Det kommer nu!
Det finns en sista möjlighet.
Fuck...!
–Ja? –Det är jag.
–Så du kom ändå. –Släpp in mig, Frederik.
Ja då. Ta det lugnt.
SALT DÅ I SKOGEN
–Hallå? –Hej, baby.
För helvete, Frederik. Du får inte ringa till mig här.
Jag ville bara höra din röst.
–Jag väntade mig telefonsvararen. –Du är helt tokig.
Jag kan inte prata nu, Frederik.
–Jag fick jobbet på D'Angleterre. –Jag får ringa dig sen.
Ja, okej. Jag väntar.
–Okej. Hej då. –Jag älskar dig.
August?
August. Kom, älskling.
Kom nu, gubben!
–Vad gör du, älskling? –Jag försöker hitta fiskar.
–Där finns inga fiskar, din noob. –Mamma, bor inte fiskar i vattnet?
–Jo, det gör de. –Se själv.
–Sluta nu, August! –Hallå, hallå!
Vad händer här? Vad gör du? Varför slår du henne?
Hon säger att jag är en noob och att här inte finns fiskar.
Ja, men det är dumt gjort. Chloe, kom lite.
Det är faktiskt irriterande.
–Kalla honom inte en noob. –Han slår mig.
–Det får han inte. Säg förlåt. –Nej. Jag vill inte.
Säg förlåt. Jag tolererar inte det. Förlåt. Och Chloe, förlåt, August.
–Du är störst. Säg förlåt. –Han ska säga förlåt först.
–Det är ett ord. Förlåt. –Förlåt.
Förlåt, Chloe. Och en liten kram.
Så...svamp.
–Nej, de är så fina. –Det är ett jättebra svampställe.
Bra, Chloe. De röda får ni inte röra, okej?
Jag ska bara ringa. Chloe, du har koll på honom. Okej?
Ja.
Chloe?
Se så många svampar jag har hittat.
Kom igen nu! Idiot.
–Hallå? –Hallå? Hör du mig?
–Jag hör inte dig. –Är det bättre här?
–Nu. –Hej.
–Jag skulle bara höra din röst.
Du är tokig.
–Vet du om du kan åka till Paris? –Nej, inte än.
Jag lovar att göra det, Frederik. Det är bara inte så enkelt. Okej?
Är det det här du vill?
Det är dig jag vill ha. Det vet du, va?
Frederik?
Du får hjälpa mig lite här.
–Jag är bara rädd att förlora dig. –Det gör du inte.
Jag är precis här.
Hallå?
–Okej. –Bra.
Jag längtar tills jag får se dig. Jag ringer dig.
–Hej. –Hej då.
–Jaha, hur många har vi hittat? –Den här.
–Får jag se? Är det mycket? –Lite.
August då?
August?
–Var är han? –Jag vet inte. Han stod där borta.
Han gömmer sig, lillfisen.
Vi går hem och äter hotdogs, jag och Chloe, August! Hej då!
August!
August?
–Var säger du att han var? –Där borta när du pratade i telefon.
August!
–Jag bad dig ha koll på honom. –Jag kan inte ha koll hela tiden.
Shit. August!
–Han har inte gått ner till vattnet? –Det vet jag inte.
–Du skulle passa honom. –Jag kan inte hålla koll hela tiden.
–Jo, när jag ber dig göra det. –Nej. Vänta lite.
August!
–Jag hittar inte August. –Var är han?
Vet inte. Han var nära oss nyss. Vi plockade svamp. Han var med Chloe.
Om 20 minuter är det mörkt. Skicka ut Chloe till vägen och oss.
Chloe, pappa kommer nu med de andra.
Gå tillbaka på stigen och ställ dig på vägen och visa dem till mig.
–Ensam? –Ja, jag måste leta efter August.
–Det klarar du. –Hittar de inte själva?
Många vägar går in hit, så du måste gå ut dit nu.
–Jag vill inte. –Du måste göra det för mig.
–Jag måste hitta August. –Jag vill inte!
Ut till vägen, så kommer pappa och de andra. Jag klarar det inte själv.
–Jag vill inte! –August kan dö!
Strax blir hela skogen mörk och då kan vi inte hitta honom.
–Jag törs inte! –Iväg, Chloe! Chloe, iväg!
Kom igen nu!
–Gå! Gå nu! –Jag törs inte!
Du måste ställa dig på vägen.
August!
–August! –August!
Jag har hittat nåt! Här! Nere i vattnet!
Är det han? August?
–Det var inget. –Vad var det?
Bara ett vildsvin. Fortsätt! August?
August!
August? August!
–August? –August?
–Chloe, kom här.
–Han är här! Jag har honom här! –August!
Han är okej, tror jag. Han låg och sov.
–Låg du och sov? –Är du okej?
Jag ville bara så gärna se en fisk.
Får jag titta på dig? Är du okej? Är du okej?
Tack.
Vi går tillbaka nu. Vi går tillbaka.
Förlåt.
Du ska ju inte säga förlåt. Ingenting hände ju. Titta på dem.
–Jag kan inte leva utan er. –Det ska du inte heller, älskling.
–Jag älskar dig. –Jag älskar dig.
Så... Hey. Så.
Håll om mig.
Kom.
Frederik 13 obesvarade samtal
Vad gör du?? RING!!!
Köpenhamn – kl. 23.45
Kul att du kunde komma.
Vill du ha ett glas?
–Vad gör du? –Klär av mig så vi kan knulla.
–Sluta. –Med vad?
–Säga knulla? Knulla, knulla, knulla. –Jag vill inte ha det så här.
–Utpressad har offret ingen lust. –Du är inget offer.
Det är inte du heller.
Kom.
Kom!
Sluta! Sluta!
Var är han?
Var är Hamden, Frederik?
–Nej! –Jo, kom.
Kom igen nu. Kom igen. Svara mig.
–Han är inte från Michelin. –Va?
Va?
Han är bara nån brittisk foodie som vet precis vad man ska göra–
–för att restaurangerna ska tro att han är från Michelin.
–Och det har du vetat hela tiden? –Torsten på FISK genomskådade honom.
Han prövade samma grej hos honom i går.
Fan för dig.
–Jag älskar dig. –Nej. Det gör du fanimej inte.
Älskling?
Carsten? Han var inte från Michelin.
Han var bara nån brittisk foodie. Han var inte från Michelin.
Vi är okej. Vad är det?
Jag letade efter cigg i din jacka och så...så hittade jag det här.
Vet du vad det är?
Det handlar om dig.
Var fick du det ifrån?
Det låg på restaurangen.
–Men det är ju adresserat till mig. –Ja.
Men du tog det?
För att...?
För att det är sant?
–Carsten... –Vem är det?
–Spelar det nån roll? –Vem?
Vi var bara tillsammans.
Mannen gnyr över en Michelinstjärna och så är det skönt att råknulla.
–Det är slut och det var länge sen. –Vem är det?
–Han är helt oviktig. –Vem är det?
Frederik.
Frederik?
Förlåt.
–Det var en jättemiss. Förlåt. –Det är...det är okej.
–Det är helt okej. Det är bra. –Det är fan inte alls bra.
Jo, för då slipper jag vara rövhålet.
Det är slut.
–Det är helt slut. –Säg inte så.
Vi knullar inte, vi skrattar inte, vi gråter ju inte ens.
Nåt av det har kanske att göra med att du knullar en annan–
–men i grunden är det för att vi inte gillar varandra.
Nu ska jag inte tala å dina vägnar, men jag gillar verkligen inte dig.
Carsten...
Det hände bara för att jag var så knäckt efter kraftprovet.
Jaha? Det kan jag verkligen förstå.
–Och du var inte där. –Nej, jag var ju aldrig där.
Nu förstår jag vad det innebär.
Vad det kostar. Vi kan inte få allt på en gång.
Vad fan snackar du om? Det finns fan inget "vi".
Den här relationen kunde ligga i en fucking tupperware!
–Jag älskar dig. –Nej, det tror jag inte att du gör.
–Förlåt. –Maggie...
Jag älskar dig inte. Jag älskar dig inte. Du ska gå nu.
Du ska gå nu. Gå nu.
Det går inte. Gå nu. Nu ska du gå.
Stick med dig nu, för fan!
–Barnen... –Tänker du på barnen?!
–Gå nu, gå nu. –Sluta.
Kom här.
Jag älskar dig inte.
VÄRME 2 MÅNADER SENARE
–Vad har du sagt till journalisten? –Om vad?
Inget. Det handlar om restaurangen. Det handlar inte om oss.
Och...vad gör vi om hon frågar om...
Vad vill du säga?
–Jag vill inte säga nåt. –Då gör vi så.
Hej! Förlåt att jag är sen. Jag letade parkering.
Tar du den där? – Det är helt okej. Välkommen.
Tack.
Ja. Det blir spännande att se om ni får en Michelinstjärna i år.
Snyggt. Luta huvudet mot honom.
Nej, luta. Så ja. Kanon.
–Snyggt. Tack för i dag. –Tack ska du ha.
–Ursäkta. Biblioteket? –Ovanpå.
–Hej. –Hej.
Chloe mår inte bra och det har pågått ett tag nu.
Vi är uppmärksamma på att det har skett förändringar hemma hos er.
Och det påverkar så klart Chloe.
Chloe är inte deltagande i klassen eller en del av det sociala livet.
Hon lämnar inte in sina läxor.
Och jag vet att det låter hårt, men hon verkar inte glad.
Det behövs mer hjälp än vi kan ge henne.
Vad menar ni med mer hjälp?
Jag tror att det kunde vara bra för henne att prata med ett proffs.
Helt enkelt.
Givetvis är Chloe ledsen. Det kan man förvänta...
...när hennes föräldrar inte står ut med varandra.
För Chloes skull vore det bra för henne att ha nån att prata med.
Jag har pratat med skolledningen och vi har tyvärr inte resurser...
–Vi hittar ett ställe. –Kanon.
–Jag ville också bara... –Okej. Var det nåt mer?
Vill du ha skjuts?
–Ja, om du ska förbi restaurangen. –Ja, det ska jag.
–Ska vi prata om det? –Nej, helst inte.
–Ska vi bara låtsas som inget? –Det är ute ur våra händer.
–Bara proffs kan hjälpa vår familj. –Och?
–Och vad? –Och det vill du inte acceptera?
Jag vill det bästa för Chloe, men är inte säker på att det är–
–att ge henne en diagnos. Det är ju inte hennes fel.
–Så det är mitt fel? –Ja.
Carsten...
Förlåt. Det är inte ditt fel. Jag är bara...
–Vi är inte dåliga föräldrar. –Vi är...fiaskon som föräldrar.
Som föräldrar också.
Världen skiter i våra goda avsikter, drömmar och hopp.
Det enda som betyder nåt är vad som ligger på den jävla tallriken.
ÖVERFÖRMYNDERIET
Allt var ju lite konstigt innan jag somnade.
Och när jag vaknade var jag i ett sommarhus på en konstig plats.
Min pappa satt och grät i köket.
En av hans vänner var också där.
Min pappa sa bara att vi skulle stanna där ett par dar.
Vill du berätta nåt mer, Anton?
–Inte just nu. –Okej. Tack.
Du då, Chloe? Det är tredje gången du är här.
Vet du varför dina föräldrar ska skiljas?
Det tror jag.
Okej. Så vad tror du hände mellan dem?
Ett brev.
Ett brev? Hur då?
Mamma hittade ett brev och sen hittade pappa det i hennes jackficka.
Men vad var det för brev?
Det stod att hon älskade en annan.
Har hon hittat en annan då?
Var kom brevet ifrån?
Från mig.
Du skrev brevet? Till din mamma?
Till min pappa så han visste att...
Så han kunde stoppa det hela.
Visste han att det var från dig?
Det sa du inte till honom?
Vad hände när du hade skrivit brevet?
Min pappa ville ju inte träffa min mamma mer.
Vad hände då?
Vill du berätta för din pappa att det var du som skrev brevet?
Men vill du att de ska veta att det var du som skrev brevet?
Du vill bara inte berätta det för dem?
–Ska jag berätta det för dem? –Nej.
Är du rädd att de ska tycka att det är ditt fel?
–Det är det ju också. –Det tycker inte jag.
Det kommer inte dina föräldrar att tycka heller.
Tror du de hade fortsatt leva ihop om du inte hade skrivit det brevet?
Ja, det tror jag.
Hej. Hur gick det?
–Det gick bra. –Gjorde det? Det gläder mig att höra.
Få på dig din jacka. Vi måste skynda oss hem till August.
Vi ska till pappa på restaurangen. De delar ut Michelinstjärnor i dag.
Tack. Det här årets nordiska Micheliniutdelning–
–fokuserar särskilt på hållbarhet.
Natur, människor och mat...
–Hallå, August. –Nu är det vi! Tyst!
Och nu till restauranger med en Michelinstjärna i Danmark.
Vi börjar i Köpenhamn där vi gärna vill se kökscheferna från–
–Alouette, Clou, Formel B, Kiin Kiin–
–Kokkeriet, Kong Hans Kælder, Marchal–
–108, Relæ och Søllerød Kro.
Kan kökscheferna komma upp på scenen?
–Va? –Ge dem en stor applåd.
–Får vi en special mention, eller? –Nej, det har redan varit.
Låt oss se på några höjdpunkter från deras restauranger.
Det är för att du inte är där.
–De är sura för att du inte är där. –Vi avtalade att Stellan är där.
–Nu straffar de oss. –Jag är här för mina barn.
Det kan jag inte använda till ett skit!
Jävla Kokkeriet med deras naturvin!
Kökscheferna från restaurangerna med en stjärna. Ge dem en applåd.
Nu till restaurangerna med två Michelinstjärnor i Köpenhamn.
Alchemist, AOC, Jordnær och Noma–
–och så årets stora överraskning...
...Malus!
Ja!
Vi har fått två fucking stjärnor! Vi har fått två stjärnor!
–Nu ska vi ha champagne. –Vi gjorde det!
–Grattis. –Tack.
Var har du det ifrån? Inte från mig och pappa, för vi har ingen fantasi.
Hey, allihop! Allihop!
Carsten, kom här. Kom här!
Tal, tal, tal, tal!
Ja, ja, ja.
Vad fan var det som hände där?
–Skål. –Skål!
För tio år sen jobbade jag åt min bror Torben.
–Det var ingen succé. –Nej, det vore synd att säga.
Och...det ledde till några bra saker ändå.
Det var en kväll vi var på... Vi hade en bjudning.
Och ingen ville ha din mat och du var skitsur.
Då kom det en kvinna ner i köket och hon...
Hon glufsade i sig min fancy mat. Hon sa också: "Det fattas nånting."
"Om du lägger ihop allting till en hotdog, så blir det kanon."
En hotdog är ju... Jag fattade inte ett skvatt, men hon var full också.
Hon sa också att...
...att jag skulle ha min egen stjärna.
Och det tog tio år innan jag fattade vad fan hon pratade om.
Nu står vi här.
Och jag kan garantera att vi är den enda...
...tvåstjärniga Michelinrestaurangen i världen med en hotdog på menyn!
Det har varit hårt. Ni har slitit. Vi har slitit. Ni är fantastiska.
Jag ska säga tack. Jag kunde tacka hela natten, men det hade inte räckt.
Jag bör nog be lite om ursäkt också.
När jag blev kock gav min läromästare mig den här kniven och sa:
"Ta den här kniven. Kom ihåg: det kan bara vara en kock i köket."
"Det är bara en som har kniven." Och det hade han ju rätt i.
Men det är ju mer än ett kök i en restaurang.
Det finns bara ett skäl till att vi står här i dag.
Och det är Maggie.
Skål för Maggie.
Skål för Maggie och skål för Carsten! Och skål för Malus och oss allihop!
Chloe?
Chloe, vad händer?
Vad händer, älskling? – Vad händer med henne?
Chloe, hör du mig? – Vad händer med henne?
Chloe? Titta på mig, älskling.
Chloe... Andas, älskling.
Andas. Så där ja. Lugn, lugn, lugn.
Så där. Det var bra.
Så ja.
–Det var jag. –Vad säger du?
Det var jag som skrev brevet.
Chloe, mamma och pappa är här. Vi går ingenstans. Vi är precis här.
–Åh, lilla älskling. –Kom upp till mamma.
–Kom här. –Så.
Vill du inte ha lite att dricka? Mår du bättre?
–Pappa har maten klar strax. –Två sekunder.
–Förlåt. –Du ska inte säga förlåt.
–Men jag förstörde ju allting. –Nej. Du har inte gjort nåt fel.
De enda två som har förstört nåt är jag och pappa. Förstår du det?
–Men ni skulle ha firat det. –Nej.
–Vi ska fira det med er. –Jo, det skulle ni.
Absolut inte.
Nu blir det hotdogs.
Ja, det är faktiskt en Maggie–hotdog.
–En Maggie–hotdog? –Ja.
I en hotdog har du saltet från köttet, det feta från remouladen–
–det söta och sura från ketchupen och så är den spröd och frasig.
Nu börjar det likna nåt, maestro. Vad säger du nu?
–Ska du ha lite? –Inte en sån.
–Vill du bara ha kött? –Ja.
–Är den god? –Här, älskling.
–Vad säger du där borta? –Det här är ingen hotdog.
–Det är det visst. –Nej!
Nej, det är det ju faktiskt inte. Vad säger du?
–Det säger du nu? –Det är ju ingen hotdog.
Vad ska vi göra åt det då?
–Tack. – Varsågod. –Tack.
–Var det bättre? –Mycket bättre.
Det var bra.
Du då, Chloe? Den är god, men inte lika god som min, va?
Va? Menar du det?
–Okej, men den har inte två stjärnor. –Det är ju det.
En styck whiskey sour.
Då får du skylla dig själv.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Anders Melin