Han var i ørske, men spurte etter deg ved navn.
Vis ham.
Han bar kun på denne...
...og denne.
Er du her for å drepe meg?
Jeg vet hva dette er.
Jeg har sett en slik før, for mange år siden.
Den tilhørte en mann jeg møtte i en drøm jeg så vidt husker.
En mann besatt av radikale oppfatninger.
Hva er den mest robuste parasitten?
En bakterie? Et virus?
En innvollsorm?
Det Mr. Cobb prøver å si...
En idé.
Robust. Svært smittsom.
Når en idé har grepet tak i hjernen, er den nesten umulig å utrydde.
En idé som er fullt utformet og forstått, blir værende.
Der inne.
Noen som dere kan stjele den?
Ja. I drømmer er det bevisste forsvaret svakere-
-og tankene er sårbare for tyveri.
Det kalles ekstraksjon.
Vi kan trene underbevisstheten til å forsvare seg-
-mot selv den dyktigste ekstraksjonisten.
Hvordan?
Fordi jeg er den dyktigste ekstraksjonisten.
Jeg kan søke og finne hemmeligheter. Jeg kjenner triksene.
Jeg kan lære deg dem slik at selv når du sover-
-er forsvaret ditt aldri nede.
Hvis du vil ha min hjelp, må du være helt åpen med meg.
Jeg må kjenne tankene dine bedre enn kona di-
-terapeuten din eller noen.
Har du en safe full av hemmeligheter,-
-må jeg vite hva som er i safen.
For at dette skal fungere, må du slippe meg helt inn.
Nyt kvelden, mine herrer, mens jeg tenker over forslaget.
Han vet det.
Hva skjer der oppe?
Saito vet det. Han leker med oss.
Det spiller ingen rolle. Jeg kommer meg inn.
Informasjonen er i safen.
Han så rett på den.
Hva gjør hun der?
Gå tilbake til rommet. Jeg fikser dette.
Gjør det. Vi er her for å jobbe.
Hvis jeg hoppet, ville jeg overleve?
Med et perfekt stup, kanskje.
Hva gjør du her, Mal?
Jeg tenkte at du savnet meg.
Det vet du at jeg gjør.
Men jeg kan ikke stole på deg lenger.
Hva så?
Ser ut som Arthurs smak.
Faktisk liker subjektet britiske malere fra etterkrigstiden.
Sett deg, er du snill.
Si meg...
...savner barna meg?
Du aner ikke hvor mye.
Hva gjør du?
Får litt frisk luft.
Bli der, Mal.
Kom igjen!
Snu deg.
Pistolen, Dom.
Vær så snill.
Og nå konvolutten, Mr. Cobb.
Har hun fortalt det? Eller har du visst det hele tiden?
At du er her for å stjele, eller at vi faktisk sover?
Jeg vil vite hvem som har leid dere.
Det er ingen vits i å true ham i en drøm, ikke sant, Mal?
Det spørs hva man truer med.
Å drepe ham ville vekke ham.
Men smerte...
Smerte ligger i hjernen.
Og ut ifra dekoren er vi vel i din hjerne, Arthur?
-Det er for tidlig! -Jeg vet, men drømmen kollapser.
Jeg prøver å holde Saito under lenger. Vi er snart der.
Han var nær. Veldig nær.
Stopp ham!
KONFIDENSIELT
Det funker ikke. Vekk ham.
Han våkner ikke!
-Gi ham sparket! -Hva?
Dypp ham.
Han er bevisstløs.
Du var forberedt, hva?
Sikkerhetssjefen vet ikke om leiligheten. Hvordan fant du den?
Det er vanskelig å holde et slikt kjærlighetsrede hemmelig,-
-særlig når en gift kvinne er involvert.
-Hun ville aldri... -Men her er vi.
-Med et dilemma. -De kommer nærmere.
-Du har det du kom for. -Det er ikke sant.
Du utelot viktig informasjon, eller hva?
Du holdt noe tilbake, for du visste hva vi drev med.
-Hvorfor slapp du oss inn? -En audition.
-En audition for hva? -Spiller ingen rolle. Dere strøk.
Vi ekstraherte all informasjonen som du hadde.
Men bedrageriet var opplagt.
-Så... La meg være og dra. -Du forstår ikke, Mr. Saito.
Selskapet som leide oss, aksepterer ikke fiasko.
Vi overlever ikke mer enn to dager.
Cobb?
Jeg må visst gjøre dette enklere.
Fortell det du vet! Fortell det du vet nå!
Jeg har alltid hatet dette teppet.
Det er flekket og frynset på særegne måter.
Men så absolutt laget av ull...
Akkurat nå...
...ligger jeg på polyester.
Det betyr at jeg ikke ligger på teppet mitt i leiligheten min.
Du har levd opp til ryktet ditt, Mr. Cobb.
Jeg drømmer fremdeles.
-Hvordan gikk det? -Ikke bra.
En drøm i en drøm. Jeg er imponert.
Men i min drøm gjelder mine regler.
Ja, men du skjønner, Mr. Saito...
...vi er ikke i din drøm.
Vi er i min.
Hvordan rotet du til teppet?
-Ikke min feil. -Du er arkitekten!
Han klinte jo kinnet nedi!
Nok.
Du. Hva i svarte var alt det?
-Jeg har kontroll. -Jeg vil ikke se deg uten.
Vi har ikke tid til dette. Jeg går av i Kyoto.
Han sjekker ikke alle kupeene.
Jeg liker ikke tog.
Hør. Hver mann for seg selv.
Hallo?
-Hei, pappa. -Hei, pappa.
Hei, dere. Står til? Hvordan går det?
-Bra. -Ok, tipper jeg.
"Ok"? Hvem er bare "ok"? Er det deg, James?
Ja. Når kommer du hjem, pappa?
Jeg kan ikke, skatt. Ikke på en stund, husker du?
Hvorfor?
Jeg fortalte jo det. Jeg er borte fordi jeg jobber.
Bestemor sier at du aldri kommer tilbake.
Er det deg, Phillipa?
La meg snakke med bestemor.
Hun rister på hodet.
La oss håpe at hun tar feil.
Pappa?
Ja, James?
Er mamma med deg?
Vi har snakket om dette.
Mamma er ikke her lenger.
Hvor?
Det er nok, barn. Si ha det.
Jeg sender noen presanger med bestefar, ok?
Vær snille...
-Skyssen er på taket. -Ok.
Går det bra?
Ja da. Hvordan det?
Vel, Mal dukket jo opp i drømmen.
Jeg beklager det som skjedde med beinet ditt.
-Det blir verre, hva? -Kun én unnskyldning. Hvor er Nash?
-Hvor er Nash? -Han er ikke her. Vil du vente?
Nei, Saitos ekspansjonsplaner-
-skulle vært levert til Cobol.
Nå vet de at vi mislyktes. På tide å forsvinne.
-Hvor drar du? -Buenos Aires.
Jeg kan ligge lavt og finne en jobb når ting roer seg. Du?
USA.
Hils så mye.
Han bedro dere. Han ville kjøpslå for livet sitt.
Jeg tilbyr deg tilfredsstillelsen.
Det er ikke slik jeg håndterer ting.
-Hva skal du gjøre med ham? -Ingenting.
Men jeg kan ikke snakke for Cobol Engineering.
-Hva vil du med oss? -Innplanting.
-Er det mulig? -Selvfølgelig ikke.
Hvis dere kan stjele en idé fra hjernen-
-hvorfor kan dere ikke plante en der?
Jeg planter en idé i hodet ditt.
Jeg sier: "Ikke tenk på elefanter." Hva tenker du på?
Elefanter.
Ja. Men det er ikke din idé. Du vet at jeg ga den til deg.
Subjektets hjerne kan alltid spore opphavet til ideen.
-Inspirasjon kan ikke forfalskes. -Det er ikke sant.
-Kan du gjøre det? -Tilbyr du meg et valg?
Jeg kan fikse ting med Cobol selv.
Da har du et valg.
Da velger jeg å dra, sir.
Fortell mannskapet hvor dere vil dra.
Hei, Mr. Cobb!
Vil du dra hjem?
Til USA? Til barna dine?
Du kan ikke fikse det. Det kan ingen.
-Akkurat som innplanting. -Kom, Cobb.
-Hvor komplisert er ideen? -Enkel nok.
Ingen idé er enkel når man skal plante den i en annens hjerne.
Min største rival er en gammel mann med dårlig helse.
Sønnen vil snart arve kontrollen over selskapet.
Han må bestemme seg for å bryte opp farens imperium.
-Vi burde ikke gjøre dette. -Vent litt.
Hvis jeg gjør dette, om jeg kan,-
-så trenger jeg en garanti.
-Hvordan vet jeg at du kan levere? -Det vet du ikke.
Men det kan jeg.
Så... Vil du ta en sjanse og stole på meg?
Eller bli en gammel mann-
-full av anger som dør alene?
Samle sammen laget ditt, Mr. Cobb. Og velg folkene dine med omhu.
Jeg vet at du vil dra hjem.
Dette er ikke mulig.
Jo. Man må bare gå dypt nok.
Det vet du ikke.
Jeg har gjort det før.
Mot hvem?
Hvorfor drar vi til Paris?
Vi trenger en ny arkitekt.
Du har aldri likt kontoret, hva?
Ingen plass til å tenke i det kosteskapet.
Er det trygt for deg her?
Utlevering mellom Frankrike og USA-
-er et byråkratisk mareritt.
De hadde nok fått det til å funke i ditt tilfelle.
Jeg tok med disse. Du kan gi dem til barna.
Det kreves mer enn lekedyr-
-for å overbevise barna om at de har en far.
Jeg gjør bare det jeg kan, det du lærte meg.
Ikke å bli tyv.
Nei, å manipulere folks hjerner.
Men etter det som skjedde-
-var det ikke mange lovlige måter å bruke den ferdigheten på.
Hva gjør du her, Dom?
Jeg har funnet en måte å dra hjem på.
Det er en jobb for noen svært mektige folk.
Folk som jeg tror kan fikse anklagene mot meg permanent.
Men jeg trenger din hjelp.
Du er her for å korrumpere en av mine flinkeste.
Du vet hva jeg tilbyr. De må bestemme selv.
-Penger. -Ikke bare penger.
Du husker det.
Sjansen til å bygge katedraler og byer...
Ting som aldri har eksistert eller-
-kunne eksistere i virkeligheten.
Du vil at jeg skal la noen andre følge deg inn i fantasien din?
De kommer ikke inn i drømmen.
De designer nivåene og lærer dem til drømmerne.
Design det selv.
Mal lar meg ikke.
Kom tilbake til virkeligheten, Dom.
-Vær så snill. -"Virkelighet".
Barna, dine barnebarn,-
-venter på at faren kommer hjem. Det er deres virkelighet.
Med denne siste jobben når jeg dit.
Jeg ville ikke vært her hvis jeg visste om en annen måte.
Jeg trenger en arkitekt som er like god som jeg var.
Jeg har noen som er bedre.
Ariadne?
Møt Mr. Cobb.
Hyggelig å treffe deg.
Mr. Cobb har et jobbtilbud som han vil diskutere med deg.
En praksisplass?
Ikke akkurat.
Jeg har en test til deg.
Skal du ikke fortelle noe først?
Først må jeg vite at du kan gjøre jobben.
-Hvorfor? -Det er ikke helt lovlig.
Design en labyrint på to minutter som kan løses på ett minutt.
Stopp.
En gang til.
Stopp.
Du må gjøre det bedre enn det.
Det var bedre.
Vi bruker bare en brøkdel av hjernens potensial.
Det er når vi er våkne.
Når vi sover, kan hjernen gjøre alt.
Som?
Tenk at du designer en bygning. Du skaper alt bevisst.
Men noen ganger føles det som om den skaper seg selv.
Som om jeg oppdager den.
Sann inspirasjon, ikke sant?
I en drøm gjør hjernen dette hele tiden.
Vi skaper og fornemmer vår verden samtidig.
Hjernen gjør det så bra at vi ikke vet hva som skjer.
Det gjør at vi kan gå rett i midten av prosessen.
-Hvordan? -Ved å ta over skaperdelen.
Der kommer du inn.
Du skaper drømmens verden.
Vi bringer subjektet inn i drømmen. De fyller den med underbevisstheten.
Hvordan kan jeg skaffe nok detaljer slik at de tror at det er virkelig?
Vel, drømmer føles virkelige når vi er inne i dem.
Bare når vi våkner, skjønner vi at noe var merkelig.
La meg spørre om noe.
Du husker aldri helt begynnelsen på en drøm?
Du havner alltid i midten av det som skjer.
Ja, jeg tror det.
Så hvordan havnet vi her?
Vi kom fra...
Tenk, Ariadne. Hvordan kom du hit?
Hvor er du akkurat nå?
Drømmer vi?
Du er i midt i seminaret og sover.
Dette er din første leksjon i delte drømmer. Vær rolig.
Er det bare en drøm, hvorfor beskytt...?
Det er aldri bare en drøm.
Og glass i ansiktet gjør vondt. Når du er i den, føles den virkelig.
Militæret utviklet drømmedeling.
Et treningsprogram hvor soldater skjøt og stakk hverandre-
-og så våknet opp.
Hvordan ble arkitekter involvert?
Noen måtte designe drømmene.
Gi oss fem minutter til.
Fem minutter?
Vi snakket jo i minst en time.
Hjernen fungerer raskere i en drøm,-
-derfor virker tiden langsommere.
Fem minutter i den virkelige verden er en time i drømmen.
Se hva du kan finne på i løpet av fem minutter.
Du har grunnlayouten. Bokhandelen, kafeen...
Nesten alt annet også.
-Hvem er folkene? -Projeksjoner av underbevisstheten.
Din?
Du er drømmeren. Du bygger verdenen.
Jeg er subjektet. Hjernen min befolker den.
Du kan snakke med min underbevissthet.
Én måte å få informasjon fra subjektet på.
Hvordan ellers?
Ved å skape noe sikkert, som et bankhvelv eller et fengsel.
Hjernen fyller det med informasjon som den vil beskytte.
Så gjør dere innbrudd og stjeler.
Vel...
Jeg trodde at drømmerommet ville handle om det visuelle-
-men det handler mer om følelsen.
Hva skjer når dere roter med fysikken til alt?
Ganske fantastisk, hva?
Ja.
Hvorfor ser de på meg?
Underbevisstheten min føler at noen andre skaper verdenen.
Jo mer du forandrer, desto raskere nærmer projeksjonene seg.
"Nærmer seg"?
De føler at drømmeren er fremmed.
De angriper som hvite blodceller mot en infeksjon.
-Vil de angripe oss? -Nei.
Bare deg.
Flott, men hvis du fortsetter å forandre på ting...
Kan du be underbevisstheten din om å ta det rolig?
Det er underbevisstheten min. Jeg kan ikke kontrollere den.
Meget imponerende.
Jeg gjenkjenner denne broen. Stedet er virkelig, hva?
Ja, jeg krysser den hver dag.
Gjenskap aldri steder fra minnet. Finn på nye steder.
Man må jo tegne kjente ting.
Bare detaljer. Et gatelys eller en telefonkiosk. Aldri hele områder.
-Hvorfor ikke? -Å bygge en drøm fra minnet...
...gjør det lett å ikke skille mellom virkelighet og drøm.
Skjedde det med deg?
Dette har ikke med meg å gjøre.
Derfor trenger du meg til å bygge drømmene?
Hei, vekk fra henne. Unna!
-Cobb! -Vekk fra henne!
-Slipp meg! -Mal!
-Vekk meg!
Vekk meg! Vekk meg!
Mal, nei!
Hei, hei... Se på meg. Det går bra, det går bra.
Hvorfor våknet jeg ikke?
Det var mer tid igjen-
-og man kan ikke våkne med mindre man dør.
-Hun trenger et totem. -Hva?
En liten, personlig...
Litt av en underbevissthet!
Hun er en skikkelig sjarmør!
-Du har møtt Mrs. Cobb. -Er hun kona hans?
Ja. Et totem. Du trenger et lite objekt.
Noe du har med som bare du kjenner.
-Som en mynt? -Nei.
Noe mer unikt enn det. Dette er en falsk terning.
Ikke rør den. Da forsvinner meningen.
Bare jeg kjenner balansen og vekten på denne falske terningen.
Når du ser på ditt totem,-
-vet du at du ikke er i noen andres drøm.
Jeg vet ikke om du ikke kan se hva som skjer eller ikke vil,-
-men Cobb har alvorlige problemer som han har prøvd å begrave.
Og jeg vil ikke bare åpne opp sinnet til en slik.
Hun kommer tilbake. Jeg har aldri sett noen lære det så fort.
Virkeligheten er ikke nok for henne nå. Når hun kommer tilbake...
Da skal hun bygge labyrinter.
-Hvor vil du være? -Jeg besøker Eames.
Eames? Nei, han er i Mombasa, Cobols bakgård.
En nødvendig risiko.
-Det fins mange gode tyver. -Vi trenger ikke bare en tyv.
Men en forfalsker.
Du kan gni dem sammen, men de formerer seg ikke.
Man vet aldri.
Hva med en drink?
Du betaler.
-Rettskrivningen er ikke bedre. -Dra til helvete.
Hvordan er håndskriften?
-Den er allsidig. -Bra.
Takk.
Innplanting.
Før du sier at det er umulig...
Nei, det er mulig. Det er bare vanskelig.
Interessant. Arthur sier at det ikke kan gjøres.
Jobber du fremdeles med ham?
Han er flink i det han gjør.
Ja. Han har ingen fantasi.
Ikke som deg.
Skal du utføre innplanting, trenger du fantasi.
La meg spørre om noe. Har du gjort det før?
Vi prøvde. Vi plasserte ideen, men det funket ikke.
-Plantet dere ikke dypt nok? -Det gjelder ikke bare dybde.
Den enkleste versjonen trengs-
-for at den skal vokse naturlig i subjektets hjerne.
Hva er ideen som skal plantes?
En arving til et stort selskap må dele opp farens imperium.
Der fins flere politiske motiver-
-og antimonopolistiske meninger og sånn. Men alt det...
Det er prisgitt subjektets forutinntatthet.
Du må starte med det grunnleggende.
Hva?
Forholdet til faren.
-Har du en kjemiker? -Ikke ennå.
Greit. Det fins en mann her. Yusuf.
Han lager sine egne versjoner av forbindelsene.
Bring meg til ham.
Når du har mistet skyggen. I baren.
Cobol Engineering.
Gjaldt prisen på hodet mitt død eller levende?
Jeg husker ikke. La oss se om han skyter.
Distraher ham. Jeg møter deg nede i baren om en halvtime.
-Tilbake her? -Det forventer de ikke.
Greit.
Freddy? Freddy Simmons.
Herregud, det er deg, ikke sant?
Nei.
Du drømmer ikke nå.
Ta ham!
Der!
En kaffe.
Vil du ha skyss, Mr. Cobb?
-Hva gjør du i Mombasa? -Jeg må beskytte investeringen.
Det er slik du mister en skygge?
Forskjellig skygge.
Cobb sa at du kom tilbake.
-Jeg prøvde å la være, men... -Men det fins intet liknende.
Det er bare...
...sann skapelse.
Skal vi se på litt paradoksal arkitektur?
Du må mestre noen triks hvis du-
-skal bygge tre drømmenivåer. Unnskyld meg.
Hvilke triks?
I en drøm kan du lure arkitektur inn i umulige fasonger.
Du kan skape lukkede sløyfer, som Penrosetrappen.
Den uendelige trappen.
Ser du?
Paradoks.
En lukket sløyfe-
-vil skjule grensene til drømmen som du skaper.
Hvor store må nivåene være?
Alt fra en etasje i en bygning til en hel by.
Men kompliserte nok så vi kan gjemme oss fra projeksjonene.
-En labyrint. -Ja,-
-og jo bedre den er...
Jo lenger tid har vi før projeksjonene tar oss?
Akkurat.
-Underbevisstheten min virker høflig. -Bare vent.
Ingen liker at andre roter i hjernen deres.
Cobb kan ikke bygge mer, hva?
Han vil i hvert fall ikke.
Han mener at det er tryggere å ikke kjenne layoutene.
Hvorfor?
Han vil ikke si hvorfor. Men det er nok grunnet Mal.
-Ekskona? -Nei, ikke eks.
-Er de fortsatt sammen? -Nei.
Hun er død.
Det du ser, er hans projeksjon av henne.
Hvordan var hun i virkeligheten?
Hun var praktfull.
-Du søker en kjemiker? -Ja.
For å lage forbindelser til en jobb?
Og dra i felten med oss.
Jeg drar sjelden i felten, Mr. Cobb.
Du må skreddersy forbindelser spesielt til våre behov.
-Som er? -Store dybder.
En drøm i en drøm? To nivåer?
Tre.
Umulig. Så mange drømmer i drømmer er for ustabilt.
Det er mulig. Du må bare tilsette et sedativ.
Et kraftig sedativ.
-Hvor mange er på laget? -Fem.
Seks.
Jeg må gå inn for å vite om dere har gjort jobben.
Det er ikke plass til turister på en slik jobb.
Jo, denne gangen.
Dette er et godt sted å starte. Jeg bruker det hver dag.
-Til hva? -Jeg skal vise dere.
Kanskje dere ikke vil se det.
Etter deg.
-Ti. Tolv. Alle koblet sammen. -De kommer hver dag for å dele drømmen.
Ser du? Svært stabilt.
-Hvor lenge drømmer de? -Tre-fire timer hver dag.
I drømmetid?
Med dette? 40 timer hver dag.
-Hvorfor gjør de det? -Fortell, Mr. Cobb.
Etter en stund er det eneste måte å drømme på.
Drømmer du fremdeles, Mr. Cobb?
-Kommer de hver dag for å sove? -Nei.
De kommer for å bli vekket.
Drømmen har blitt virkeligheten deres.
Hvem er du til å si noe annet, sir?
La oss se hva du kan gjøre.
Du vet hvordan du finner meg.
Du vet hva du må gjøre.
Skarp, ikke sant?
Går det bra, Mr. Cobb?
Ja. Alt er bare bra.
Robert Fischer, arvtaker til Fischer Morrow energikonsern.
Hvilke problemer har du med ham?
Ikke bry deg med det.
Mr. Saito, dette er ikke noen typisk bedriftsspionasje.
Du ba om innplanting.
Jeg håper at du forstår alvoret.
Frøet som vi planter i hjernen hans, vil vokse til en idé.
Ideen vil definere ham.
Det kan forandre...
Det kan forandre alt ved ham.
Vi er det siste selskapet mellom dem og total energidominans.
Og vi kan ikke konkurrere lenger.
De vil snart kontrollere energiforsyningen til halve verden.
Faktisk vil de bli en ny supermakt.
Verden trenger at Robert Fischer forandrer mening.
Der kommer vi inn.
Hvordan er forholdet hans til faren?
Ryktene sier at forholdet er komplisert.
Vi kan ikke bare gå ut fra rykter.
Kan du gi meg tilgang til denne mannen? Browning.
Fischer seniors høyre hånd, Fischer juniors gudfar.
Det er mulig med de riktige referansene.
Referanser er en spesialitet for meg, Mr. Saito.
Jeg lukter ikke noe forlik her. Få has på dem.
Mr. Browning, Maurice Fischer prøver alltid å unngå rettssaker.
Vel, skal vi fortelle Maurice om bekymringene dine?
Det er vel ikke nødvendig.
Nei, det tror jeg at vi bør.
Hvordan går det med ham?
Jeg vil ikke forstyrre unødig...
Robert, jeg sa at du skulle holde unna de jævla... Gjør det.
-Mr. Fischer... -Få den gjennom!
Aldri, aldri... Har du ikke? Det samme som jeg spurte om.
La det være...
...her.
Det må være et kjært minne.
Jeg satte det ved siden av sengen. Han har ikke lagt merke til det.
Robert...
Vi må snakke om en fullmakt.
-Jeg vet at det er tøft... -Ikke nå, onkel Peter.
Gribbene sirkler.
Jo sykere Maurice Fischer blir, desto mektigere blir Peter Browning.
Jeg har kunnet observere Browning og...
... oppta fysikken hans, studere kroppsspråket og så videre.
I det første laget av drømmen kan jeg etterligne Browning-
-og foreslå konsepter til Fischers bevisste sinn.
Når vi går til et dypere nivå,-
-burde hans projeksjon av Browning mate det tilbake til ham.
Så han gir seg selv ideen.
Akkurat. Kun slik vil den sitte. Den må virke selvfremkalt.
Eames... Jeg er imponert.
Nedlatenheten din blir som alltid satt stor pris på, Arthur.
Gikk du under alene?
Nei, jeg bare eksperimenterte.
Jeg visste ikke at noen var her.
Jeg jobbet med totemet mitt.
La meg se.
Du lærer.
En elegant løsning for å holde styr på virkeligheten.
-Var det din idé? -Nei.
Det var Mals, faktisk. Dette...
Dette var hennes. Hun spant den i drømmen, og den veltet aldri.
Den bare spant og spant.
Arthur sa at hun døde.
Hva med labyrintene?
Hvert nivå angår delen av underbevisstheten-
-som vi vil ha tilgang til.
Bunnivået blir et sykehus hvor Fischer vil bringe faren.
Jeg har et spørsmål om layouten.
Ikke vis meg detaljene. Kun drømmeren må kjenne layouten.
Hvorfor er det viktig?
Hvis noen bringer inn projeksjoner.
De må ikke kjenne detaljene i labyrinten.
Du mener hvis du bringer Mal inn.
Du kan ikke holde henne ute?
-Stemmer. -Du kan ikke bygge...
Kjenner du labyrinten, kjenner hun den.
Hun ville sabotert alt.
-Vet de andre det? -Nei.
Advar dem hvis det blir verre.
Ingen har sagt det.
Jeg må dra hjem, det er alt jeg bryr meg om.
Hvorfor kan du ikke dra hjem?
De tror at jeg drepte henne.
-Takk. -For hva?
Du spurte ikke om jeg gjorde det.
"Jeg vil dele opp min fars imperium."
Dette er en idé som Robert selv ville velge å forkaste.
Derfor må den plantes dypt i underbevisstheten.
Underbevisstheten er motivert av følelser, ikke fornuft.
Vi må oversette dette til et følelsesmessig konsept.
Hvordan oversette en forretningsstrategi?
Det skal vi finne ut. Roberts forhold til faren-
-er belastet. -Kan vi bruke det?
Vi kan foreslå at oppdeling ville ha ergret faren.
Nei. Positive følelser vinner alltid over negative.
Vi lengter alle etter forsoning, etter renselse.
Robert Fischer må ha en positiv følelsesmessig reaksjon.
Greit, prøv dette.
"Min far aksepterer at jeg vil skape noe selv, ikke følge etter ham."
Det kan funke.
"Kan"? Vi trenger mer enn det.
Takk for bidraget, Arthur.
Tilgi at jeg vil ha litt spesifisitet.
Spesifisitet?
Innplanting er ikke å være spesifikk.
Når vi kommer inn i hjernen, må vi jobbe med det vi finner.
På toppnivået åpner vi opp forholdet til faren.
"Jeg vil ikke følge i min fars fotspor."
På neste nivå ned mater vi ham: "Jeg vil skape noe for meg selv."
På bunnivået tar vi fram det tunge skMY-SUBSet.
-"Min far vil ikke at jeg er ham." -Akkurat.
Tre lag ned vil drømmene kollapse ved den minste forstyrrelse.
Neddoping.
For søvn stabil nok til å skape tre lag med drømmer-
-må vi kombinere det med et svært kraftig sedativ.
God natt.
Forbindelsen som deler drømmen-
-skaper en klar kobling mellom drømmerne-
-og akselererer hjernefunksjonen. -Mer tid på hvert nivå.
Hjernefunksjonen i drømmen vil være 20 ganger det vanlige.
Når du går inn i en drøm i en drøm, blir effekten forsterket.
Tre drømmer. 10 timer ganger 20...
Matte har aldri vært min styrke. Hvor mye tid?
Første nivå er en uke.
Andre nivå er seks måneder, og tredje nivå...
Det er ti år.
Hvem vil sitte fast i en drøm i ti år?
Spørs på drømmen.
Hvordan kommer vi ut etterpå?
Og helst noe mer elegant enn et skudd i hodet.
-Et spark. -Hva er et "spark"?
Dette er et spark, Ariadne.
Følelsen av å falle som rykker deg våken,-
-ut av drømmen. -Vil vi føle sparket så neddopet?
Det er det smarte.
Sedativet lar indre ørefunksjon være uskadd.
Uansett hvor dyp søvnen er, vil den som sover, føle fall.
Eller velt.
Trikset er å synkronisere et spark som penetrerer alle tre nivåer.
Vi kan bruke nedtelling med musikk for å synkronisere.
Ingen operasjoner planlagt, ingen tannlege, ingenting.
Kneoperasjon?
Ingenting. Ikke noe de ville dope ham ned for.
Vi trenger minst ti timer.
Sydney til Los Angeles.
En av de lengste flyturene. Han tar den annenhver uke.
Han flyr vel med privatfly.
Ikke med uventet vedlikehold av flyet.
-Det må være en 747. -Hvorfor?
Piloten sitter på toppen-
-og kabinen for første klasse er i nesen.
Men du må bestille hele kabinen. Og bestikke flyvertinnen.
Jeg kjøpte flyselskapet.
Det virket ryddigere.
Vi har visst våre ti timer.
Ariadne? Flott jobbet.
Du vet hvordan du finner meg.
Du vet hva du må gjøre.
Husker du da du spurte om vi skulle gifte oss?
Selvfølgelig.
Du sa at du hadde en drøm.
Om at vi skulle bli gamle sammen.
Og det kan vi.
Du burde ikke være her.
Jeg ville se hvilke "tester" du drev med.
Det har ikke noe med deg å gjøre.
-Jo. Du har bedt meg om å dele drømmer. -Ikke disse. Dette er mine drømmer.
Hvorfor gjør du dette?
Bare slik kan jeg drømme.
Hvorfor er det viktig å drømme?
I drømmene er vi fortsatt sammen.
Dette er ikke bare drømmer.
Dette er minner. Man skulle ikke bruke minner.
Jeg vet det.
Du prøver å holde henne levende. Du kan ikke slippe taket.
Du forstår ikke. Dette er øyeblikk som jeg angrer på.
Minner som jeg må forandre.
Hva er der nede som du angrer på?
Det er bare én ting du må forstå om meg.
Er dette huset ditt?
Mitt og Mals, ja.
Hvor er hun?
Hun er allerede borte.
Det er sønnen min, James.
Han graver etter noe, en mark.
Det er Phillipa.
Jeg tenkte på å rope slik at de-
-snudde seg, og jeg kunne se...
...de vakre ansiktene deres, men det er for sent.
Nå eller aldri, Cobb.
Så får jeg panikk.
Jeg skjønner at jeg vil angre på dette, at jeg...
...må se ansiktene en siste gang.
James! Phillipa! Kom inn!
Men øyeblikket går over.
Uansett hva jeg gjør, kan jeg ikke forandre på det.
Idet jeg skal til å rope...
...løper de.
Skal jeg se ansiktene deres igjen, må jeg dra hjem.
I den virkelige verden.
Hva gjør du her?
Jeg er...
Jeg vet hvem du er. Hva gjør du her?
Jeg prøver bare å forstå.
Hvordan kan du forstå?
Vet du hva det er å elske?
Å være en halvdel av en helhet?
Nei.
Jeg skal fortelle en gåte.
Du venter på et tog.
Et tog som vil frakte deg langt vekk.
Du vet hvor du håper at toget vil frakte deg...
...men du vet det ikke sikkert.
Men det spiller ingen rolle.
Hvordan kan det ikke spille noen rolle?
Fordi vi vil være sammen.
-Hvorfor brakte du henne hit? -Hva er dette stedet?
En hotellsuite hvor vi feiret bryllupsdagen.
Hva skjedde her?
Du lovet at vi skulle være sammen!
Du må være her foreløpig!
Du sa at vi skulle være sammen og bli gamle sammen!
Jeg kommer tilbake. Jeg lover.
Tror du at du kan bygge et fengsel av minner og låse henne inne?
Tror du at det vil holde henne tilbake?
Tiden er inne.
Maurice Fischer døde nettopp i Sydney.
-Når er begravelsen? -Torsdag i Los Angeles.
Robert vil fly med liket ikke senere enn tirsdag.
Greit.
-Jeg blir med, Cobb. -Jeg lovte Miles. Nei.
Laget trenger noen som forstår hva du strever med.
Ikke nødvendigvis meg,-
-men da må du vise Arthur det jeg så.
Skaff et sete til på flyet.
Hvis jeg går på flyet og du ikke holder avtalen-
-havner jeg i fengsel for resten av livet.
Fullfør jobben på flyturen.
Jeg tar én telefonsamtale fra flyet-
-og du kommer deg lett gjennom kontrollen.
-Unnskyld meg. -Å ja. Beklager.
Takk.
Unnskyld, dette er vel ditt? Du må ha mistet det.
Noe å drikke?
Vann, takk.
Det samme.
Takk.
Unnskyld, du er vel ikke i slekt med-
-den Maurice Fischer?
Ja, han...
Han var faren min.
Han var en inspirerende person. Jeg kondolerer.
-Vær så god. -Takk.
Du...
For faren din.
Måtte han hvile i fred, hva?
-Kunne du ikke ha pisset først? -Beklager.
For mye gratis champagne før takeoff, Yusuf?
Han vil se etter en taxi i dette været.
-Drittsekk! Hvorfor ikke... -Gå unna.
Be ham ringe... Jeg må dra.
Taxi! Takk.
Third og Market. Fort.
-Hva gjør du? -Jeg trodde at den var ledig.
Kan vi dele?
Nei. Kan du stanse...?
Flott.
Kom igjen.
500 dollar der. Lommeboken er verdt mer.
Slipp meg av der jeg skal.
Det er dessverre...
-Dekk ham! -Ned!
Hva i svarte skjer?
Dette var ikke i designen.
Cobb?
Ta ham!
Går det bra?
Ja, det går bra.
Det går bra med Fischer.
Saito?
Få Fischer til bakrommet!
-Få ham til bakrommet. -Hva skjedde?
Har han blitt skutt? Dør han?
Jeg vet ikke.
-Hvor var dere? -Blokkert av et godstog.
Hvorfor putte et jernbanekryss i sentrum?
Det gjorde jeg ikke.
Hvorfor ble vi angrepet?
De var ikke normale projeksjoner! De var opplært!
-Hvordan? -En ekstraksjonist har-
-lært Fischers underbevissthet å forsvare seg. Underbevisstheten er militarisert.
Researchen burde ha vist det.
-Hvorfor gjorde den ikke? -Rolig.
Ikke be meg om å ta det rolig.
Dette var din jobb og ditt ansvar!
Du skulle sjekke Fischers bakgrunn nøye!
-Vi er ikke forberedt! -Vi har taklet slikt før.
Vi må bare være forsiktige.
Dette var ikke en del av planen! Han dør, for Guds skyld!
Nei, ikke gjør det! Ikke gjør det.
Han har smerter. Jeg vekker ham.
Nei. Det vil ikke vekke ham.
Hva mener du? Når vi dør i en drøm, våkner vi.
Ikke fra dette.
Vi er for tungt neddopet til å våkne slik.
Hva skjer når vi dør?
-Vi faller i limbo. -Tuller du?
-Limbo? -Ukonstruert drømmerom.
-Hva er der nede? -Rå, uendelig underbevissthet.
Ingenting er der nede, bortsett fra ting etterlatt-
-av noen som deler drømmen som har vært fanget der.
Det er bare deg.
Hvor lenge kan vi bli fanget der?
-Ingen vei vekk før neddopingen avtar. -Hvor lenge?
Tiår. Uendelig. Spør ham, han har vært der.
La oss få ham til overetasjen. Kom igjen.
Flott.
Takk.
Vi er fanget i Fischers hjerne og slåss mot hæren hans.
Og hvis vi blir drept...
...er vi fortapt i limbo til hjernen blir til eggerøre.
Har noen førstehjelpsutstyr?
-Du visste om farene og sa ingenting? -Det skulle ikke være noen farer.
Jeg visste ikke om skytingen.
Eneste måte å gå tre lag ned på.
Og du visste om dette?
Jeg stolte på ham.
Når han lovte deg halve sin andel?
Nei, hele. Han hadde gjort det før, sa han.
Med Mal? For det funket så bra?
Jeg gjorde det for å komme tilbake til barna.
Du ledet oss i en krigssone uten utvei?
Nei. Vi fortsetter med jobben og gjør den så fort som mulig.
Vi kommer ut via sparket, som før.
Glem det. Går vi dypere, blir det verre.
Jeg venter på dette nivået.
Fischers sikkerhetsstyrke omringer stedet.
Ti timer med fly er en uke på dette nivået.
Alle vil bli drept. Det kan jeg garantere.
Vi må fortsette videre og gjøre det så fort som mulig.
Nedover er den eneste veien forover.
Gjør dere klare.
Du. Kom. La oss true ham litt.
Jeg er forsikret mot kidnapping for opp til ti millioner.
-Det burde være enkelt. -Hold kjeft! Det er det ikke.
I din fars kontor, under bokhyllene,-
-er hans personlige safe. -Vi trenger kombinasjonen.
Jeg vet ikke om noen safe.
Du kan vite kombinasjonen uansett.
Si hva den er.
Jeg vet ikke.
Noen sier at du vet det.
Å ja? Hvem?
-Kostet den 500 dollar? -Hva er inni?
Kontanter, kort, ID... Og dette.
Nyttig?
Kanskje.
Din tur. Du har en time.
En time?
Jeg skulle jo ha hele natten på meg.
Og Saito skulle ikke bli skutt i brystet.
Du har én time. Få tak i noe nyttig.
-Hva er det? -"Noen".
Onkel Peter.
Få dem til å stoppe.
-Kombinasjonen. -Jeg kan den ikke.
-Hvorfor sier Browning at du kan den? -Vet ikke.
La meg snakke med ham.
Du har én time. Snakk i vei.
Går det bra?
Er du ok?
De jævlene har drevet på i to dager.
De har tilgang til din fars kontor-
-og prøver å åpne safen hans.
De trodde at jeg kunne kombinasjonen, men nei.
-Ikke jeg heller, så... -Hva?
Maurice sa at når han døde, kunne bare du åpne den.
Nei, han ga meg ingen kombinasjon.
Kanskje han gjorde det uten at du visste at det var kombinasjonen.
Hva da?
Vet ikke. En meningsfylt kombinasjon av tall basert på...
...erfaringene dine med Maurice.
Vi hadde ikke mange meningsfylte erfaringer sammen.
Kanskje etter at din mor døde.
Etter at min mor døde, vet du hva han sa?
"Robert, det er virkelig ingenting som kan sies."
Han var dårlig med følelser.
Jeg var 11 år, onkel Peter.
-Hvordan går det med ham? -Han har mye smerter.
På de lavere nivåene vil smerten bli mindre intens.
Og hvis han dør?
Verst tenkelige utfall?
Når han våkner, er sinnet borte.
Cobb... Jeg skal fremdeles holde avtalen.
Jeg setter pris på det, Saito.
Men når du våkner, vil du ikke huske at vi hadde en avtale.
Limbo blir virkeligheten din.
Du vil være der nede så lenge at du blir en gammel mann.
Full av anger?
Som venter på å dø alene.
Nei.
Jeg kommer tilbake,-
-og vi vil være unge menn sammen igjen.
Pust.
De dreper oss hvis de ikke får kombinasjonen.
-De vil ha løsepenger. -Jeg hørte dem!
De skal låse oss inn i varebilen og kjøre den i elven.
Greit. Hva er i safen?
Noe til deg.
Maurice sa alltid at det var hans mest dyrebare gave til deg.
-Et testamente. -Det er hos Port and Dunn.
Det er alternativt.
Dette vil erstatte det hvis du vil.
Det deler opp de forskjellige virksomhetene.
Det vil være slutten på imperiet som vi kjenner det.
Det ville ødelegge hele arven.
-Hvorfor ville han foreslå det? -Jeg aner ikke.
Han elsket deg, Robert.
På sin måte.
"På sin måte"?
Ved slutten-
-kalte han meg inn til sitt dødsleie.
Han kunne knapt snakke.
Men han tok bryet med å si en siste ting til meg.
Han trakk meg nærme.
Jeg kunne bare forstå-
-ett ord.
"Skuffet".
Når var du i limbo?
Du har kanskje overbevist laget om å fortsette,-
-men de kjenner ikke sannheten. -Sannhet?
At du hvert øyeblikk kan bringe et godstog gjennom veggen.
At Mal styrter gjennom underbevisstheten din.
Og at når vi går dypere i Fischer,-
-går vi dypere i deg.
Og jeg er ikke sikker på at vi vil like det vi finner.
Vi jobbet sammen.
Vi utforsket konseptet om en drøm i en drøm.
Jeg presset på.
Jeg ville gå dypere og dypere. Jeg ville gå lengre.
Jeg forsto ikke konseptet om at timer kunne bli til år der nede.
At vi kunne bli fanget så dypt at da vi...
...da vi endte opp på kysten av vår egen underbevissthet...
... mistet vi det som var virkelig, av syne.
Vi skapte og bygde verdenen for oss selv.
Vi gjorde det i årevis.
Vi bygde vår egen verden.
Hvor lenge var dere fanget der?
I omtrent 50 år.
Jøsses.
Hvordan holdt du ut?
Det var ikke så ille først å føle seg som guder.
Problemet var å vite at ingenting var virkelig.
Til slutt ble det umulig for meg å leve slik.
Og hva med henne?
Hun hadde låst noe vekk, noe dypt inni henne.
En sannhet hun en gang hadde visst, men hadde valgt å glemme.
Limbo ble virkeligheten hennes.
Hva skjedde da dere våknet?
Å våkne fra det etter flere år og tiår...
... å bli gamle sjeler kastet inn i ungdommen slik?
Jeg visste at noe var galt med henne. Hun ville ikke innrømme det.
Til slutt fortalte hun sannheten.
Hun var besatt av en idé.
Denne ene enkle ideen som forandret alt.
At vår verden ikke var virkelig.
At hun måtte våkne for å komme tilbake til virkeligheten, at...
...for å komme hjem...
...måtte vi begå selvmord.
-Hva med barna? -Hun trodde at de var projeksjoner,-
-og at de ekte barna ventet der oppe.
-Jeg er moren! -Rolig.
Kan jeg ikke se forskjell?
Har jeg ingen kontroll i min drøm?
Du vet ikke at du drømmer!
Hun var sikker på at jeg ikke kunne gjøre noe-
-uansett hvor mye jeg tryglet og ba.
Hun ville gjøre det, men kunne ikke gjøre det alene.
Så hun fant på en plan på bryllupsdagen vår.
-Hva gjør du, elskling? -Bli med meg.
Bare gå inn igjen, ok? Gå inn igjen nå.
Nei, jeg skal hoppe, og du skal være med meg.
Nei.
Hør på meg.
Hvis du hopper, vil du ikke våkne opp. Du vil dø.
Gå inn igjen.
Kom igjen. Gå inn igjen, så kan vi snakke.
Vi har snakket nok.
-Mal. -Gå ut på vindusposten,-
-ellers hopper jeg. -Ok.
Vi skal snakke om dette.
Greit?
Jeg ber deg om å ta en sjanse og stole på meg.
Nei, skatt.
Nei, jeg kan ikke... Du vet at jeg ikke kan.
Tenk på barna våre et øyeblikk.
Tenk på James.
Tenk på Phillipa nå.
Hvis jeg gjør det uten deg, tar de dem uansett.
-Hva mener du? -Jeg skrev et brev til advokaten...
...og forklarte at jeg frykter for sikkerheten min.
At du har truet med å drepe meg.
-Hvorfor gjorde du det? -Jeg elsker deg, Dom.
Hvorfor?
Jeg har befridd deg fra skyldfølelsen av å dra fra dem.
Vi drar hjem til de ekte barna våre.
Nei, nei. Hør på meg, Mal. Se på meg, Mal!
Du venter på et tog.
-Ikke gjør dette! -Et tog som vil frakte deg langt.
James og Phillipa venter!
Du vet hvor du håper at toget skal frakte deg.
-Se på meg! -Men det spiller ingen rolle.
-Faen ta, Mal! -For dere vil være sammen.
Elskling! Se på meg! Mal! Nei!
Herregud!
Hun fikk seg selv erklært mentalt frisk av tre psykiatere.
Det gjorde det umulig å forklare om galskapen hennes.
Så jeg flyktet.
Nå eller aldri, Cobb.
James! Phillipa! Kom inn! Kom!
La oss dra.
Jeg forlot barna og har prøvd å kjøpe meg tilbake siden.
Skyldfølelsen din definerer henne og gir henne kraft.
Men du er ikke ansvarlig for ideen som ødela henne.
Og hvis vi skal lykkes med dette-
-må du tilgi deg selv og konfrontere henne.
Men ikke alene.
-Nei, ikke... -Jeg gjør det for de andre.
For de aner ikke om faren ved å komme ned hit med deg.
Vi må dra.
Tiden er ute.
Jeg kan ingen kombinasjon.
-Ikke bevisst. -Hva med instinktivt?
Noen står i din fars kontor nå klar for å slå inn kombinasjonen.
Gi meg de første seks tallene i hodet ditt nå.
-Jeg aner ikke. -Akkurat nå!
Jeg sa akkurat nå! Akkurat nå!
5-2-8-4-9-1.
Du må gjøre det bedre enn det.
Greit. Putt posene på hodene. Tid for en liten tur.
Vi er verdt mer levende. Hører dere?
Hva fant du ut?
Forholdet til faren er verre enn vi trodde.
Jo større problemer, desto kraftigere renselse.
-Hvordan skal vi få forsoning? -Jeg jobber med det.
Jobb fortere. Projeksjonene kommer.
Vi må bryte oss ut før vi blir stengt inne.
Helvete.
Ikke vær redd for å ha større drømmer.
Vi må flytte fiendtligheten fra faren til gudfaren.
-Ødelegge hans ene positive forhold? -Vi reparerer forholdet til faren,-
-og viser gudfarens ekte vesen.
Vi burde ta betalt mer av Fischer enn Saito.
Hva med sikkerhetsstyrken? Det vil forverre seg.
-Vi bruker Mr. Charles. -Nei.
-Hvem er det? -Dårlig idé.
Når vi går til Fischer i hotellet, kommer sikkerhetsfolkene.
Det blir Mr. Charles, som Stein-jobben.
-Gjort det før? -Ja. Det funket ikke.
Subjektet skjønte at han drømte. Underbevisstheten gikk amok.
Fint. Men dere lærte mye?
-Jeg trenger en avledning. -Intet problem.
Hva med en vakker dame?
Hør. Kjør forsiktig, ok?
Alt der nede vil bli ustabilt.
Ikke hopp for tidlig. Vi har bare én sjanse til sparket.
Jeg spiller musikken før. Resten er opp til dere.
-Klare? -Klare!
Drøm søtt.
Kjeder jeg deg?
Jeg fortalte deg historien min. Du likte den visst ikke.
Det er mye som surrer i hodet.
Mr. Charles er i gang.
Mr. Fischer, stemmer?
Fint å se deg igjen. Rod Green fra markedsavdelingen.
-Og du er? -På vei vekk.
I tilfelle du kjeder deg.
Hun avviste deg visst.
Med mindre telefonnummeret bare har seks sifre.
Rar måte å bli venner på, å stjele en lommebok slik.
Faen! Lommeboken er verdt minst-
-500 dollar.
Ikke engst deg. Folkene mine tar seg av det nå.
Hvem eller hva er Mr. Charles?
Et knep for å få Fischer til å gå mot sin egen underbevissthet.
Hvorfor liker du ikke det?
Offeret får vite at han drømmer...
...og vi tiltrekker oss mye oppmerksomhet.
Sa ikke Cobb at man aldri skulle det?
Cobb gjør mye som han sier...
...at man aldri skal gjøre.
Mr. Saito, har du litt tid?
-Jeg beklager, men... -Vent!
Du ser piggere ut.
Veldig morsomt, Mr. Eames.
Turbulens på flyet?
Nei, mye nærmere.
Det er Yusuf som kjører.
Unnskyld, hvem sa du at du var?
Rod Green fra markedsavdelingen.
Men det er jo ikke sant, hva?
Mitt navn er Mr. Charles. Du husker meg, ikke sant?
Jeg er sjef for sikkerhetsstyrken din her.
Gå av i en annen etasje og gå videre.
Kast lommeboken. Sikkerhetsstyrken ser etter den.
Vi må vinne mer tid for Cobb.
Sikkerhetsstyrken, hva?
-Jobber du for hotellet? -Nei.
Jeg spesialiserer meg på en spesiell type sikkerhet.
Sikkerhet for underbevisstheten.
Snakker du om drømmer?
Snakker du om ekstraksjon?
Jeg er her for å beskytte deg.
Jeg skal beskytte deg hvis noen-
-vil inn i hjernen din via drømmer.
Du er ikke trygg her.
De er ute etter deg.
Merkelig vær, ikke sant?
Føler du det?
Hva skjer?
Cobb gjør Fischer oppmerksom på hvor rar drømmen er.
Underbevisstheten hans ser etter drømmeren.
Etter meg. Fort, gi meg et kyss.
-De ser fremdeles på oss. -Ja, det var verdt et forsøk.
Vi burde dra.
Føler du det? Du har fått opplæring i dette.
Legg merke til hvor rart været er og gravitasjonens forandring.
Ingenting er virkelig. Du er i en drøm.
Den letteste måten å teste deg selv på-
-er å huske hvordan du kom til hotellet. Kan du det?
Ja, jeg...
Pust. Husk opplæringen.
Aksepter at du er i en drøm, og at jeg skal beskytte deg.
-Er du ikke virkelig? -Nei.
Jeg er en projeksjon av underbevisstheten din.
Jeg skulle beskytte deg-
-om ekstraksjonister dro deg inn i en drøm.
Jeg tror at det skjer akkurat nå.
Ja.
Ok.
Kan du få meg ut?
Med en gang. Følg meg.
Vent litt.
Herregud! Hva gjør du?
De ble sendt for å bortføre deg.
Vil du ha hjelpen min, må du være rolig.
Gjør som jeg sier, Mr. Fischer.
Er dette en drøm, kan jeg begå selvmord for å våkne.
Jeg ville ikke gjort det.
De har nok dopet deg ned. Hvis du trykker på avtrekkeren...
...våkner du kanskje ikke.
Du havner kanskje i et dypere drømmestadium. Du vet hva jeg mener.
Du husker opplæringen?
Husk hva jeg sa.
Gi meg pistolen.
-Dette rommet er rett under 528? -Ja.
Tenk, Mr. Fischer.
Hva husker du før drømmen?
Det var mye skyting.
Det var... Regn.
Onkel Peter.
-Vi er kidnappet. -Hvor holdt de dere fanget?
-Bak i en varebil. -Det forklarer gravitasjonen.
Dere er i en varebil nå. Fortsett.
Det hadde noe å gjøre med...
...med en safe?
Hvorfor husker jeg ikke?
Det er som å huske en drøm etter at man har våknet.
Det krever mye øvelse.
Dere er dratt inn i drømmen fordi-
-de vil stjele noe fra hjernen din.
Du må fokusere og huske hva det er.
Hva er det? Tenk!
En kombinasjon. De forlangte de første tallene jeg kom på.
De vil ekstrahere et tall fra underbevisstheten.
Det kan representere alt. Vi er i et hotell nå.
Vi burde prøve hotellrom. Hva var tallet?
Prøv å huske. Dette er veldig viktig.
Fem.
5-2... Det var noe... Et langt tall.
Bra nok. Vi kan starte der. Femte etasje.
Jepp.
-Bruker du en timer? -Nei, jeg må bedømme det selv.
Mens dere sover i rom 528, venter jeg på Yusufs spark.
-Hvordan? -Musikken advarer meg.
Når varebilen treffer rekkverket på broen, føles det.
Vi får et fint, synkronisert spark.
Er det for tidlig, blir vi ikke dratt ut.
Er det for sent, kan jeg ikke slippe oss ned.
-Hvorfor ikke? -Fordi varebilen vil være i luften.
Jeg kan ikke slippe dere ned uten gravitasjon.
De er med meg.
Mr. Charles.
-Vet du hva det er? -Ja, jeg tror det.
De skulle få deg til å sove.
-Jeg sover allerede. -Igjen.
Hva mener du? En drøm i en drøm?
Hei sann. Du har forandret deg.
Unnskyld?
Beklager. Jeg trodde at du var en venn.
Sikkert en kjekk fyr.
Nei, nei... Det er Fischers projeksjon av Browning.
La oss se hva han gjør.
-Hvorfor? -Hva han gjør, vil vise-
-om Fischer mistenker motivene hans slik vi vil.
-Onkel Peter? -Dere var kidnappet sammen?
Ikke akkurat. De hadde ham alt. De torturerte ham.
Så du at de torturerte ham?
Jobber kidnapperne for deg?
Robert.
Prøver du å få åpnet safen og ta det alternative testamentet?
Fischer Morrow har vært livet mitt. Du kan ikke få ødelegge det.
Hvorfor skulle jeg kaste bort arven min?
Jeg kunne ikke la deg reagere på din fars siste spydighet.
-Hvilken spydighet? -Testamentet.
Det er hans siste fornærmelse.
En utfordring om å bygge noe for deg selv-
-ved å si at du ikke er verdig hans prestasjoner.
-Hva? At han var skuffet? -Jeg er lei meg.
Men... Han tar feil.
Du kan bygge et bedre selskap enn ham.
Mr. Fischer? Han lyver.
-Hvordan vet du det? -Stol på meg.
Han skjuler noe. Vi må finne ut hva det er.
Du må gjøre det samme mot ham som han skulle gjøre mot deg.
Vi går inn i underbevisstheten hans og finner ut hva han skjuler.
Greit.
Han er borte.
Hvem sin underbevissthet går vi inn i?
Fischers.
Jeg sa "Browning" slik at han er med oss.
Han hjelper oss med å bryte oss inn i sin egen underbevissthet.
Riktig.
Sikkerhetsstyrken vil komme.
Og jeg skal ta dem med på en munter jakt.
-Vær tilbake før sparket. -Sov nå, Mr. Eames.
Klar?
Er du klar?
Ja, alt i orden. Jeg er klar.
Cobb?
Cobb? Hva er der nede?
Sannheten som vi vil at Fischer skal vite.
Jeg mener, hva er der nede for deg?
Så dere det?
Eames? Dette er din drøm.
Få sikkerhetstyrken vekk fra anlegget.
-Hvem leder Fischer inn? -Ikke jeg.
Hvis jeg kjenner ruten, kan alt bli ødelagt.
-Jeg designet stedet. -Nei, du er med meg.
Jeg kan gjøre det.
Greit. Fortell ham ruten inn i anlegget.
-Du drar med ham, Fischer. -Greit. Hva med deg?
Hold linjen åpen. Jeg hører på hele tiden.
Vinduene i overetasjen er store nok til at jeg kan dekke deg.
Skal ikke du inn?
For å finne ut sannheten om din far-
-må du bryte deg inn i Brownings hjerne alene.
Kom, Fischer!
Sett i gang alarmen! Kom igjen!
Fort!
Skynd dere!
Faen ta dette!
Jeg håper at dere er klare.
Nei, det er for tidlig.
Hører du det, Cobb?
Jeg hørte det for 20 minutter siden. Jeg trodde at det var vinden.
Ja, jeg hører det. Det er musikk.
Så hva gjør vi?
Vi får opp farten.
Yusuf er ti sekunder fra hoppet.
Arthur har tre minutter på seg.
-Hei der! -Det er ham!
-Hvor mye tid har vi? -60 min.
-Klarer de ruten på under en time? -De må fortsatt klatre ned.
Da trenger de en mer direkte rute.
Det er designet som en labyrint.
Det fins vel ruter som går gjennom.
Eames?
La Eames til noe?
Jeg burde ikke si det. Hvis Mal...
Vi har ikke tid! La han til noe?
En luftkanal som går gjennom labyrinten.
Si det til dem.
-Saito? -Snakk.
Paradoks.
-Hva var det? -Sparket.
Gikk vi glipp av det?
Ja.
Kunne ikke noen ha drømt om en jævla strand?
Hva gjør vi nå?
Vi fullfører før neste spark.
-Hvilket spark? -Når varebilen treffer vannet.
Hvis du vil ringe, legg på og prøv igjen.
Hvis du trenger hjelp...
Hvordan slipper jeg dere ned uten gravitasjon?
Arthur har et par minutter, vi har omtrent tjue.
Går det bra?
Løp! Snu! Tilbake til basen!
Skynd dere!
Noe er galt.
De kommer mot dere som om de vet noe.
Bare vinn mer tid for oss, ok?
-Kom igjen! -På vei.
Det er forværelset utenfor det pansrete rommet.
-Noen vinduer i det pansrete rommet? -Nei.
La oss håpe at Fischer liker det han finner.
Projeksjonene er del av underbevisstheten hans?
-Ødelegger du de delene av sinnet? -Nei.
-Vi er her. -Kysten er klar, men skynd dere.
En hær er på vei.
Jeg er inne.
-Noen er der inne. -Det er en felle. Kom deg ut.
Kom igjen, litt lavere.
Cobb.
Nei, hun er ikke virkelig.
Hvordan vet du det?
Hun er en projeksjon. Fischer er virkelig!
Hallo.
Eames! Kom deg til forværelset nå!
-Hva skjedde? -Mal drepte Fischer.
Jeg kunne ikke skyte henne.
Ingen vits i å gjenopplive ham. Sinnet er fanget der nede.
Det er over.
Det var det? Vi mislyktes?
Det er slutt. Jeg beklager.
Ikke meg som ikke drar tilbake til familien.
Synd. Jeg ville virkelig vite hva som ville skje der inne.
La oss plassere ladningene.
Det fins en annen måte.
-Vi må følge Fischer ned dit. -Ikke nok tid.
Det vil være nok tid der nede.
Vi finner ham.
Når Arthurs musikk starter, bruk defibrillatoren og gjenoppliv ham.
Vi kan gi ham et spark der nede.
Få ham inn dit.
Når musikken slutter, sprenger du sykehuset-
-og vi rir sparket tilbake opp lagene.
Verdt et forsøk. Hvis Saito fikser vaktene mens jeg fikser ladningene.
Saito vil ikke klare seg, hva?
-Kom igjen, Cobb. Vi må prøve dette. -Sett i gang.
Men er dere ikke tilbake før sparket, drar jeg.
Hun har rett. Kom igjen. La oss dra.
Kan jeg stole på deg?
Mal er der nede.
Jeg finner henne. Hun har Fischer.
Hun vil at jeg skal lete etter ham.
Hun vil ha meg tilbake der nede.
Går det bra?
-Er dette verdenen din? -Det var det.
Og hun er her.
Kom.
Saito.
Du må ta vare på Fischer mens jeg plasserer ladninger.
Ingen plass til turister på disse jobbene.
Ikke vær dum.
-Bygget dere alt dette? Dette er utrolig. -Vi bygget i årevis.
Så begynte vi med minnene.
Denne veien.
Dette var nabolaget vårt.
Steder fra fortiden vår.
Vår første leilighet.
Så flyttet vi til den bygningen.
Etter at Mal ble gravid, ble det hjemmet vårt.
Gjenoppbygget dere alt fra hukommelsen?
Som jeg sa, hadde vi mye tid.
Hva er det?
Huset som Mal vokste opp i.
-Er hun der inne? -Nei.
Kom.
Vi ville begge bo i et hus, men vi elsket slike bygninger.
I den virkelige verdenen måtte vi ha valgt.
Hvordan skal vi bringe Fischer tilbake?
Vi må finne på et spark.
Hva?
Jeg improviserer.
Det er noe du må vite om meg. Om innplanting.
En idé er som et virus. Robust.
Svært smittsom.
Det minste frø av en idé kan vokse.
Det kan vokse til å definere...
...eller ødelegge deg.
Den minste idé, slik som:
"Verdenen din er ikke virkelig."
En enkel, liten tanke som forandrer alt.
Så sikker på din verden. På hva som er virkelig.
Tror du at han er det?
Eller tror du at han er like fortapt som jeg var?
Jeg vet hva som er virkelig, Mal.
Ingen smygende tvil?
Du føler deg ikke forfulgt, Dom?
Jaget rundt på kloden-
-av anonyme selskaper og politistyrker?
Slik som projeksjonene forfølger drømmeren?
Innrøm det.
Du tror ikke på én virkelighet lenger.
Så velg.
Velg å være her.
Velg meg.
Du vet hva jeg må gjøre.
Dra tilbake til barna fordi du forlot dem.
Du forlot oss.
-Du tar feil. -Nei.
Du er forvirret.
Barna våre er her.
Og du vil gjerne se ansiktene deres igjen, hva?
Ja, men jeg skal se dem der oppe, Mal.
"Der oppe"?
Hør på deg selv. Dette er barna våre.
Se.
James? Phillipa?
Ikke gjør dette. Det er ikke barna mine.
Du sier det, men tror det ikke.
-Jeg vet det. -Hva hvis du tar feil?
Hva hvis jeg er virkelig?
Du forteller deg selv det du vet.
Men hva tror du?
Hva føler du?
Skyld.
Jeg føler skyld, Mal.
Og uansett hva jeg gjør, uansett hvor håpløs jeg er-
-uansett hvor forvirret, så er skyldfølelsen alltid der-
-og minner meg om sannheten.
Hvilken sannhet?
At ideen som fikk deg til å betvile virkeligheten, kom fra meg.
Plantet du ideen i hjernen min?
Hva snakker hun om?
Jeg visste at innplanting var mulig, for jeg gjorde det mot henne først.
-Jeg gjorde det mot min egen kone. -Hvorfor?
Vi var fortapt her inne.
Jeg visste at vi måtte rømme, men hun ville ikke akseptere det.
Hun hadde låst noe vekk, noe... Dypt inne.
Sannheten hun en gang hadde visst, men hadde valgt å glemme.
Og hun kom seg ikke løs.
Jeg bestemte meg for å lete.
Jeg gikk dypt inn i sinnet hennes og fant det hemmelige stedet.
Jeg brøt meg inn-
-og plantet en idé.
En enkel, liten idé som ville forandre alt.
At verdenen hennes ikke var virkelig.
At døden var eneste måte å rømme på.
Du venter på et tog.
Et tog som vil frakte deg langt vekk.
Du vet hvor du håper at toget skal frakte deg.
Men du kan ikke vite det sikkert!
Men det spiller ingen rolle!
-Si hvorfor! -Fordi dere vil være sammen!
Men jeg visste ikke at ideen ville vokse i hjernen hennes-
-at selv etter at hun våknet...
At selv etter at du kom tilbake til virkeligheten...
...fortsatte du å tro at verdenen din ikke var virkelig.
At døden var eneste måte å rømme på.
Mal! Nei! Herregud!
-Du infiserte hjernen min. -Jeg prøvde å redde deg.
Du svek meg.
Men du kan gjøre det godt igjen. Du kan holde løftet ditt.
Vi kan fortsatt være sammen her-
-i verdenen vi bygget sammen.
Cobb, vi må få tak i Fischer.
Dere får ham ikke.
-Hvis jeg blir her, lar du ham dra? -Hva snakker du om?
Fischer er på verandaen.
-Se om han er i live. -Ikke gjør dette.
Se om han er i live nå.
Han er her! Tiden er inne! Kom nå!
-Ta Fischer med deg. -Du kan ikke være her med henne.
Det skal jeg ikke. Saito er død nå.
Han er her nede et sted. Jeg må finne ham.
Jeg kan ikke være med henne, for hun eksisterer ikke.
Jeg er det eneste du tror på lenger.
Nei.
Jeg skulle ønske...
Jeg skulle ønske det mer enn noe, men...
Jeg kan ikke forestille meg det komplekse deg-
-med all din fullkommenhet og ufullkommenhet.
Går det bra?
Se på deg.
Du er bare en skygge, en skygge av min virkelige kone.
Du var det beste jeg klarte, men...
...jeg beklager, du er ikke god nok.
Føles dette virkelig?
-Hva gjør du? -Improviserer.
Nei, nei!
Der inne. Skynd deg.
Jeg var skuffet...
Jeg vet det, pappa.
Jeg vet at du var skuffet over-
-at jeg ikke kunne være som deg.
Nei.
Nei, nei.
Jeg var skuffet over...
...at du prøvde.
Kom igjen...
ÅPEN
TESTAMENTE
Pappa?
Det er sparket, Ariadne! Dra nå!
Ikke bli fortapt! Finn Saito og bring ham tilbake!
Det skal jeg!
Husker du da du spurte om vi skulle gifte oss?
Ja.
Du sa at du drømte at vi skulle bli gamle sammen.
Men det ble vi.
Vi ble det. Husker du ikke?
Jeg savner deg mer enn jeg kan holde ut, men...
...vi hadde vår tid sammen.
Og jeg må slippe taket.
Jeg må slippe taket.
Jeg er lei meg, Robert.
Testamentet betyr at pappa ville at jeg skulle være meg selv...
...og ikke bare leve for ham.
Det skal jeg gjøre, onkel Peter.
Hva skjedde?
-Cobb ble der. -Med Mal?
Nei, for å finne Saito.
Han blir fortapt.
Nei, det går bra.
Har du kommet for å drepe meg?
Jeg venter på noen.
Noen fra en drøm du så vidt husker.
Cobb?
Umulig.
Vi var unge menn sammen.
Jeg er en gammel mann.
Full av anger.
Som venter på å dø alene.
Jeg har kommet tilbake.
For å minne deg på noe.
Noe som du en gang visste.
At denne verdenen ikke er virkelig.
For å overbevise meg om å holde avtalen vår?
For å ta en sjanse og stole på meg, ja.
Kom tilbake...
...slik at vi kan være unge menn sammen igjen.
Kom tilbake med meg.
Kom tilbake.
Varmt håndkle, sir?
Vi lander i Los Angeles om 20 minutter.
Trenger du innreiseskjema?
Takk.
Varmt håndkle, sir?
Nei. Trenger du innreiseskjema?
Velkommen hjem, Mr. Cobb.
Takk, sir.
VELKOMMEN TIL USA
Velkommen.
Denne veien.
James? Phillipa?
Se hvem som er her.
Hei!
Hei, dere! Hei! Hvordan går det?
-Pappa! -Hvordan går det?
Se hva jeg har bygget!
-Hva bygger du? -Vi bygger et hus på klippen!
På klippen? Kom og vis meg. Kan du vise meg?
Kom, pappa!