www.titlovi.com
ANA KARENJINA
RUSKA IMPERIJA 1874.
Šta da radim sa ovim, vaše prevashodstvo?
Uzeo sam je za Darju Aleksandrovnu i decu.
Bonžur, Lili. -Bonžur.
Bonžur, Griša. -Bonžur.
Vasja.
Ko želi sa mnom u posetu baki? -Ja, ja!
Dođite, moji pačići.
Budi dobra danas. Idem.
Pažljivo pročitaj poglavlje. Vratiću se da te preslišam.
Pročitaj ga dvaput.
Doviđenja.
O, Stiva.
Doli je našla pisamce od guvernante. -Pa?
Stiva želi da dođem u Moskvu da nagovorim Doli da mu oprosti.
Biću lišen žene kako bi se preljuba oprostila.
Ne mogu da ga opravdam samo zato što ti je brat.
Ovo je i za Dolino dobro. -Danas imam sastanak sa 4 odbora.
Čitav svet me čeka. Nikada nemam vremena da pogledam tvoje vežbe.
Serjoži lepo ide, vaše prevashodstvo. -Ko ti je obukao ovu košulju?
Ne mari. Ja ću te slušati kako čitaš. -Možda sutra.
Hvala, Lukiču. Možda sutra. Ne, ne sutra.
Hvala, vaše prevashodstvo. Idemo.
Aleksije, mišljenja si da 9 godina braka i deca
ne znače ništa naspram zanosa? -Nisam...
Ali greh ima cenu. U to budi sigurna.
Ali zašto? -Zato što tetka Doli tu živi.
Ali zašto? -Rekla sam ti Serjoža. Ne oseća se dobro i moram da je vidim.
Ali zašto, mama? -Nemoj da rasplačeš svoju mamu.
Vratiću se u tren oka i doneti poklon.
Ne želim poklon. Želim da ostaneš. -Ti si moj mali Kotik.
Kakav poklon? -Tako je već bolje.
Prvi put sam ostavila svog sinčića.
Znači vi napuštate svog sina, a ja se vraćam svome.
Ja sam grofica Vronska.
Bila sam u Sankt Peterburgu na krštenju unuke.
Moj najstariji sin je oženjen za kneginjicu Čirkovu.
Vi ste jedno ljupko stvorenje. -Zašto vas ne znam?
Nikada se nisam kretala u moskovskom društvu. -Ali znate moje ime.
Neko vas je spomenuo. -Mislite ogovarao?
Ljubav. -Bilo je iz ljubavi? -Uvek je.
Moji sinovi su postiđeni mnome.
Ali radije bih da se kajem što sam to uradila, nego da se kajem što nisam. Vi?
Ne znam.
Neki čovek je došao nenajavljeno, vaša svetlosti. Čeka napolju.
Ljevine! Gde si nestao? -Silno sam želeo da te vidim.
Treba mi tvoj savet. -Pa, idemo u moj kabinet.
Ovo je moj najstariji prijatelj Konstantin Dmitrič Ljevin.
Neka neko poruči da ću malo okasniti.
Gore je moj kabinet.
U velikoj sam muci. -Zbog čega tačno?
Ta, zatrpan sam poslom -Aktima.
Akti su duša Rusije, a gazdinstvo samo želudac.
Kada ćemo da gađamo šljuke?
Pogle, u evropskoj odeći, a rekao si da je nikad više nećeš obući.
Nešto je posredi. -Zaljubljen sam i došao sam da isprosim ruku.
Možeš li da pretpostaviš čiju?
Slutim na nekoga. Zašto je nisi zaprosio kad si bio ovde?
Zaključio sam da je bilo nemoguće.
Kiti je uzdignuta do nebesa, anđeo, a ja sam zemaljski stvor.
Onda sam razmišljao i shvatio da nema života bez nje.
Da li imam šansu? -Naravno.
Ščerbackijevi priređuju prijem večeras.
Dođi ranije, pre gužve. -Ako mogu da predložim... -Reci?
Nove čizme. -Još nešto?
Bolje da večeramo negde. Nađimo se kasnije kod Engleske.
Ili bi radije u Ermitaž? Recimo u 5:30 kod Engleske.
Tu sam se više zadužio nego u Ermitažu pa ne bih da pogazim običaj.
Nove čižme i odgovarajući šešir.
Izvinite... Da li...
Izvinite.
Nije pravedno. Oženiš se radi ljubavi.
Dobar si muž. Deca dolaze, godine odlaze.
Najednom, tvoja žena izgleda ostarelo i iznureno.
Kosa joj se proredila. I njeno telo...
A ti si još uvek u poletu!
I nađeš se na mukama okružen ženama.
Izvini, ali ja to ne mogu da razumem.
Kao kad bih sada izašao odavde i ukrao kiflu iz pekare.
Svežu kiflu.
Ja pričam o ljubavi, a ti o apetitu.
Lako se pomešaju. Nego, znaš li grofa Vronskog? -Koga? Ne. Zašto?
On ti je rival. Došao je iz St. Peterburga kada si otišao. -Ko je on?
Ne moraš da se brineš. On je samo...
On je bogat, naočit, konjički oficir
koji nema pametnija posla doli da vodi ljubav sa lepim ženama.
To je kaša od kupusa?
Kaša a la rus, kako bi gospoda rekla.
To sam hteo.
Razumi da je večeras pitanje života i smrti. -Kostja...
Kiti bi bila luda da te odbije. I Doli je na tvojoj strani.
Stalno govori da je suđeno da ti Kiti bude žena i biće.
Doli je to rekla?
Uvek sam mislio da je Doli pravi dragulj. -Jeste.
Jeste. Voleo sam je do besvesti.
Konstantine!
Uranio sam. Vratiću se. -Ne. Dođi gore.
Pogledaj me.
Ja dočekujem goste umesto mame i tate koji se još spremaju.
Ovo je moj prvi prijem. -Kneginjice Katarina.
Očaran sam.
Odista mi je drago što ste stigli, Konstantine Dmitriču.
Kiti, izgledate...
Stiva nam je rekao da ste se vratili. Koliko ostajete?
Ne znam. Ovisi o vama. -Meni?
Hoću reći, ja... Došao sam s jednim ciljem.
Želite li biti moja žena?
Izvinite. Pogrešan trenutak.
Hoćete li?
Ne mogu.
Žao mi je. -Da.
Bilo je nemoguće.
Izvinite. Da li ste vi brat Nikolaja Ljevina?
Da. -On je u Moskvi. Odseo je u Jednorogu u Kitrovkoj.
Kako znate? -Znam takve stvari.
Grofe Vronski? -Da?
Kneginjice Kiti, prošlo je toliko vremena, a opet se čini kao da je bilo juče.
Ta i bilo je juče.
Izvinite. Ne.
Izvinite.
Kostja je. -Mili Bože! Pogledaj se samo.
Izgledaš kao kapitalista. Šta hoćeš?
Došao sam da te vidim.
Dobro veče gđice... Gospođo.
Ne obraćaj joj se tako. Zvučiš kao sudac.
Još rakije za brata! Hitro. -Ne želim ništa.
Dobro sam.
Ko ti je rekao gde sam?
Pukovnik iz tajne policije. Pomno te prate.
Odlično. Sigurno misle da sam opasan.
Zašto se osmehuješ? -Ni zbog čega.
Tako je. Veliki dan dolazi. Odrekao sam se svoga nasleđa radi toga.
Stojiš na pogrešnoj strani istorije. Ne zato što je privilegovanost nemoralna.
Nego zato što je iracionalna.
Bolestan je! -Pusti me ako ti je život mio.
Uzeo sam Mariju Nikolajevnu iz bordela.
Ali smatram je ženom. Ako te njeno prisustvo vređa, možeš da ideš.
Jesi li se oženio?
Ne. -Zašto? Čekaš da se zaljubiš?
Ne. -Dobro. Romantična ljubav je zadnja iluzija starog poretka.
Trebaš da oženiš neku svoju kmetkinju.
Da. Trebao bih, dođavola.
Za bratstvo ljudi!
Nikolaj, moraš do doktora.
Dođi kod mene u Pokrovsko dok ti se snaga ne povrati.
Sa svojom ženom? -Ako...
Ili idi u banju u inostranstvo.
Poslaću ti još ako ti ustreba.
Zdravo, šta je ovo?
Austrijski kraljevski par na medenom mesecu. Sa mnom će biti 4 dana.
Privatna kočija će stati sa suprotne strane.
Nemate sreće. Šta vole, umetnost? -Hranu.
Stiže voz.
Vratiću se.
Stiva! -Ana!
Ne izgledaš postiđeno! -Ali odista jesam.
Da. Sestra Oblonskog, Karenjina.
Šarmantna, zar ne?
Eto, grofice. Vi ste našli sina, a ja brata.
Madam Karenjina takođe ima sina.
Prvi put su odvojeni pa se brine.
Izvinite što vas nisam prepoznao malopre.
Doviđenja, grofice. -Doviđenja, dušo.
Dajte da vas poljubim u taj lepi obraz.
Neka putnici ne izlaze dok se ovo ne reši.
Kažu da se sam starao za porodicu.
Zar se ne može nešto učiniti? -Sačekajte, majko.
Sklonite se. -Vama treba da se zahvalim za ovo.
Kako dobar mladić!
Dugo znaš grofa Vronskog?
Sviđa ti se? Zaljubljen je u Kiti.
Ali treba da pričamo o tebi i Doli. Šta imaš da kažeš u svoju odbranu?
Sve sam već rekao. Klečeći i u suzama. Sada je na tebe red.
Idem do kabineta i Doli je samo tebi prepuštena. -Nemoj da okasniš kući.
O, Bože.
Kiti dolazi da te vidi. Odrasla je i strahuje od tebe.
Lepotice sanktpeterburškog društva. -Tako me zovu?
Doli.
Stiva mi je rekao.
Doli, tako mi je žao.
Iz dubine srca. -Ne znam šta da radim.
Znam. -Ne mogu da podnesem da budem sa njim.
Ali on ne mari. Ima šta želi.
On tebe želi. Voli te, Doli.
Ti i deca ste mu sve na svetu. -Jesmo li?
Tu ima mesta i za guvernantu?
To je bilo sramotno i nečasno, ali nije bila ljubav.
To je bila životinja u čoveku, ne duša. Stivino pokajanje dopire iz duše.
Ta, šta je sa mnom? Da li je meni lakše od njegovog pokajanja.
Znam da patiš. Ali moraš mi reći.
Da li je ostalo dovoljno ljubavi u tvom srcu da mu oprostiš?
Kada ih zamislim zajedno, ne mogu mu oprostiti.
Jadnice moja. Znači, radije bi prihvatila svoj usud? -Usud?
Ali ja nisam ništa uradila! On je taj... -Da li ga voliš?
Voliš ga i on voli tebe.
Ali mu ne možeš oprostiti.
Znači nastavićete da živite ovako, oboje raskidani bolom.
Potraži "G" za "Grišu."
Stigao sam.
Gde su moji pačići?
Tata, tata!
Hoćeš li ići na bal kod Bobriščevih? -Uvek mi je tako dosadno na balovima.
Stiva, reci Ani da mora da dođe na bal.
Naravno da mora.
Neka Bog ide s tobom. -Upoznajte me s novom guvernantom.
Ali stara je! Ceo vek!
Znam zašto želiš da dođem. Želiš da svi budu tamo
jer si uverena da će to biti tvoje veče.
Kako znaš?
VRONSKI
Ja sve znam.
Kad sam bila u tvojim godinama. Okružena tom...
plavičastom izmaglicom. Ja sam takođe imala 18 god. kad sam se udala.
Da li je knez kući? -Verujem da je upravo otišao na sprat.
Niko ne prima goste? -Mogu da pitam. Ne verujem.
Kneginjica se rano povukla u sobu. Da prenesem poruku?
Ne. Hvala.
Mislili smo da ćeš se vratiti oženjen. -Stvarno?
Ali samo si se vratio sa crnim šeširom od svile.
Od kakve se životinje pravi takav šešir?
To nije prirodno.
Možda sledeći put. -Neće biti sledećeg puta.
Kiti.
Mogu li da plešem s tobom? -Možeš, Boris.
Bićeš mi treći samo zato što ti je ovo prvi bal.
Ti si moj prvi trofej!
Gde želite da vas podignem? -Ovde.
Kako si, Stiva? -Zahvaljujući Ani ja sam srećan čovek. Hoćeš li da plešemo?
Ne. Pitaj Anu. -Ne, ja...
Idemo onda.
To tvoje podlo, idiotsko provodadžisanje. -Pobogu, šta sam ja uradila?
Je li sve u redu? -Jeste.
Izgledate šarmantno kao uvek, kneginjice Kiti.
Ništa me ne pitajte, majko. -Sad sam ja na redu.
Kneginjice, možete li mi učiniti tu čast da plešete sa mnom.
Plesaće mazurku sa Kiti. Videćeš.
Plešite sa mnom.
Nisam navikla da mi se tako obraća
čovek koga sam jednom srela na stanici.
Ako ne budem plesao sa vama
neću uopšte više plesati i otići ću kući. -Onda radi Kiti.
Sledeća stanica, Bologoje.
Mogu li vam pomoći?
Zašto napuštate Moskvu?
Šta mi je drugo činiti?
Moram da budem tamo gde ste vi. -Prestanite.
Vratite se Kiti. -Ne.
Ovo je pogrešno. -To ništa ne menja.
Nemate pravo. -To ništa ne menja.
Morate me zaboraviti. Ako ste dobar čovek, sve ćete zaboraviti.
Da li ćete vi zaboraviti?
Hoću.
Da li je Serjoža dobro? -Tako me pozdravljaš?
Da, dobro je.
Da li si imala uspeha? -Ja?
O, sa Doli i Stivom. Mislim da jesam.
Sam ću se najaviti. -Dobro. -Vronski glavom i bradom.
Baronice, molim kafu za grofa iz nove džezve.
Idem kući ako smetam. -Ovo je vaša kuća.
Pjer, za mene nikada nemaš tako lepe reči.
Pričali smo o mom mužu.
Neće da mi da razvod, a znate zašto?
Ne. -Jer voli da jede iz srebrnarije moje porodice. Želim da poduzmem nešto.
Samo zato što sam neverna ne znači
da moram da pijem iz Pjerovog porculana. Pogledaj ga!
To je moj porculan.
Kakva je Moskva? -Provincijska.
Hvala za poklon.
Pišem Doli i Kiti.
Dobra si.
Vreme je za spavanje.
Šta pričaju u Moskvi o novom statutu?
Kojem novom statutu?
Koji sam izdejstvovao u skupštini.
Niko ga nije spomenuo. -Stvarno?
Ovde je bio prava senzacija.
Kneginjice Betsi. -Rođače.
Nisam znala da volite umetnost. -Spreman sam da je volim.
Grofice Lidija mi veli
da nisi otišla ni na jedno poselo otkako si se vratila.
Na prošlom su se upoznavali sa misionarom. Na onom pre toga
imali su predavanje o uniji Rimske i Grčke crkve.
Žao mi je. Znam da ti je draga.
Idemo ili ćemo biti dockan.
Ovako stoje stvari, Vronski.
Predloženo je unapređenje i premeštaj za tebe. -Hvala vam.
U garnizon u Taškentu. -Taškentu. Ali...
Hteo bih da ostanem u Peterburgu ako je u redu. -Meni je u redu.
To je bila ideja tvoje majke.
Vaš muž je svetac i moramo da ga cenimo za dobrobit Rusije.
Nisi došao na moju večeru. -Morao sam da vidim pukovnika.
Ni ona nije došla.
Nadam se da ćeš doći sledeći put.
Predavanje Oca Kristofa o kineskoj misiji će imati projektor.
Očekuju me kod Tverske. -Da.
Sigurna sam da vas kneginjica Betsi može čekati.
Mislim da neću ići kod Betsi. -Uhvaćen si.
Bojim se da postajem smešan.
Ovo je pravi fenomen. Anina senka je stigla pre Ane.
Ja sam Anina prijateljica. Ali ovakvo ponašanje u javnosti
nije lepo prema uglednom Karenjinu.
Ja smatram da je Karenjin budala a Ana najbolja od nas.
Mi te volimo zbog tvog kontradiktornog mišljenja.
Aleksije, izgledate očajno.
To nije privlačno. -Gubim nadu.
Mislite da nećete nagovoriti časnu ženu da pogazi bračni zavet?
U pravu ste.
Neće doći.
Otišao je. Ali stigla si da vidiš iznenađenje.
Okrenite se! Mogu li vam doneti sladoled?
Poslužuju sladoled.
Radije bih cigaretu.
Hrabri ste. -Probaću još jednu nekada.
Kada? Gde?
Taman kad pomislih da su se vaši maniri popravili vi se ponašate nevaljalo.
Izrazito. -A ko je odgovoran za to?
Dajte mi šoljicu čaja.
Divno! Aleksije Aleksandrovič je stigao.
Nisam sigurna da moji nervi mogu da podnesu još jednog Aleksija.
Da li vam je drago što me vidite ili ne? -Šuzburgovi su nas pozvali na večeru.
Kažu da je sos koštao 1000 rublji a bio je ogavan.
Dala sam im sos od 85 kopejki i bio je to trijumf.
Ovo mora da prestane. Zbog vas se osećam kao da sam nešto skrivila.
Šta želite da uradim?
Želim da odete u Moskvu i preklinjete Kiti za oproštaj.
To nije ono što želite. Moskva? Mogu ja bolje od toga.
Večeras sam odbio premeštaj u Taškent.
Mogu da se predomislim i nikada me više nećete videti.
Ako vam je stalo do mene, otići ćete i vratiti mi moj mir.
Ne mogu vam dati mir. Mi ne možemo imati mir.
Samo beznađe ili bezgraničnu sreću.
Vaš muž je nemoguć. Njegova stajališta su pogrešna,
ali priča tako elokventno da dobija svaki argument. -Šta?
Došao sam da te odvedem kući. -Ostajem ovde.
Pošalji kočiju po mene. -Naravno.
Želiš li da odem u Taškent?
Znači idem u Taškent. -Ne!
Ne želim da odeš.
Nisam legao jer moramo da razgovaramo.
O čemu? Dockan je.
Gde je Anuška?
Otpremio sam je.
Dobro.
Želiš da razgovaraš, ali trebalo bi da spavamo. -Moram da te upozorim.
Upozoriš?
Odista je dockan. -Želim da te upozorim da zbog lakomislenosti
i nesmotrenosti nesvesno možeš dati svetu povoda da ogovara.
Ja nisam odbor. Molim te reci mi to što želiš.
Ti i grof Vronski ste večeras privlačili pažnju.
Ne voliš kad ne pričam s ljudima i ne voliš kad pričam.
Sam nisam ništa primetio, ali sam video da drugi jesu.
Smatram da te ljubomora vređa, a mene ponižava.
Nemam pravo da zadirem u tvoja osećanja. Ona se tiču samo tvoje savesti.
Ali moja je dužnost da te podsetim da smo vezani pred Bogom,
i ova veza samo može biti raskinuta prestupom protiv Boga.
Nemam šta da ti kažem. -Imaš i sina.
I umorna sam.
Ako sam pogrešio, molim te za oproštaj.
Ne znam o čemu govoriš i zaista je dockan za ovo.
Molim te izađi.
Dockan je.
Bože, oprosti mi! Sve je svršeno.
Nemam nikoga sem tebe. Ne zaboravi to.
Kako bih zaboravio?
Ti si moja sreća.
Sreća? Ubio si moju sreću.
Ubico.
Nastavi.
Nastavi. Ubico.
Ubico.
Eno ih!
Nemaš sreće.
Kaša a la rus!.
Agafja, kad bi otvorila restoran u Moskvi
Engleska bi se zatvorila.
Tačno. Da li te interesuju novosti iz Moskve? - Iz Vavilona? Ne.
U pravu si, zašto bi? Obožavaš svoje selo i imaš ga.
Obožavaš poljoprivredu i nju imaš.
Obožavaš gađanje šljuka i to imaš. Imaš sve što želiš.
Nastavi. Jesi li prestao da kradeš kifle?
Sada je baletanka sa Orijenta. Ne mogu da odolim? -Kako je...
Kako su Ščerbackijevi? -Misliš Kiti?
Da li se verila? -Nije. Vronski se vratio u St. Peterburg.
Kiti će posetiti Doli u Jerguševu na leto.
Mogao bi... -Kao da imam vremena leti.
I dobio sam još zemlje u Kašinu za seno.
Kašin je na putu za Jerguševo?
Mogao bi da vidiš Kiti tada.
Pogotovo ne tada. Jednom sam se već ponizio.
Dođavola, Kostja. Ti voliš Kiti i ne možeš da joj oprostiš
jer si se uplašio i onda sve upropastio.
I onda si pobegao od osamnaestogodišnjakinje
koju je nasamario oficir. Ne sažaljevam tebe nego Kiti.
Njeno srce joj je reklo ne.
Jesi li došao da gađaš šljuke ili da me kritikuješ?
Nemoj da ga držiš kao kutiju. To je teta Kiti, dušo.
Da li se od njega ne postidiš što razmišljaš o brigama?
Nemam briga. -Taj čovek nije vredan tvojih suza.
Ne marim za njega. Čak i ne mislim o njemi, niti njoj. Osim kada me obuzme mržnja.
Onda više nećemo o tome da pričamo.
Čekaju te bolji mladići. Stiva kaže...
Kiti, dušo, da je Konstantin... -Šta Ljevin ima s tim?
Nikad se neću udati.
Čitav taj običaj mi se gadi.
Vidi šta je tebi doneo. Zašto kažu da je to ljubav?
Zato što jeste ljubav.
Želim da to uradiš, nije ne briga. -Trebalo bi da te bude.
Neko bi mogao da nas vidi.
Ali svejedno sam prokleta. -Ja nisam. Ja sam u stanju blaženstva.
Voliš me? -Da. -Samo mene. -Ne.
Osim Fru-Fru? -Da. -Ali mene voliš više od svog konja?
Da.
Da li si srećan? -Da.
Voliš me? -Da.
Koliko? -Ovoliko.
Ovoliko? -Da.
Ovoliko? -Da. -I ovoliko?
Da. -Ovoliko?
Da. -I ovoliko?
Znači, ovo je ljubav. Ovo.
Grofice.
Mislio sam da ste u Peterhofu. -Dolazim odatle.
Uznemirena sam jer ne letujete u vašoj staroj vili.
Ana je htela promenu i da bude blizu kneginjice Betsi u Carskom selu.
Žandari su leti u Carskom selu. -Aleksije Aleksandroviču,
izvinite, ali...
Previše ste popustljivi. Vaša žena je... -Reč je o mojoj ženi?
Mojoj se ženi ne može prigovoriti. Ona je, na kraju krajeva, moja žena.
Aljoša!
Poruka od mame. Njena prijateljica, kneginjica Sorokina ima kuću ovde
i nevinu ćerku. To nije deo poruke,
ali biće na trci i očekuju te na večeri kasnije.
Gospodo! Za puk!
Čuo sam da si odbio unapređenje. -To je bilo mamino maslo.
Da. A sada ti nudi kneginjicu.
Braća smo pa nemoj da se uvrediš.
Ako se oženiš, teret ti ide na pleća
a ruke su ti oslobođene kako bi napredovao.
Veza sa udatom ženom isto je kao da ti je teret još uvek u rukama.
Znači ogovaraju me.
Idem, Saša. -Povlačiš se?
Dođi da te upoznam.
Prelepo. Ne bi povredila čoveka.
Misliš da ćeš pobediti sutra?
Makotinov Gladijator je favorit. Visok je preko metar i po.
Fru-Fru izgleda kao poni pored njega, ali je srčana.
Zar ne, dušo?
Ana.
Aleksije! Šta je bilo?
Nisam mogao a da te ne vidim pre trke.
O čemu si razmišljala?
Reci mi.
Trudna sam.
Ljubavi.
Ljubav nikada nije bila igra za nas. Sada je došao kraj života u senci
i lažima. Da.
Sada možemo da budemo zajedno. -Kako, Aleksije?
Reci sve Karenjinu. -Misliš da će me on pokloniti tebi?
Ostavi ga. -Da ga ostavim i budem tvoja ljubavnica.
Da, pobegni.
Nikada više ne bih videla sina. Zakone su stvorili moj muž i oci.
Pa šta?
Nikada sebi ne bih oprostio tvoju nesreću. -Nesreću?
Ja sam poput izgladnelog prosjaka koji je dobio hranu. Ja nesrećna?
Ne.
Ovo je moja sreća.
Serjoža!
Uhvatiću te!
Gde si?
Serjoža!
Gde si?
Kako si, mladiću? Tvom učitelju ni traga.
Aleksije. Konačno si došao? Da li ostaješ?
Zašto?
Idi nađi Vasilija Lukiča.
Moram da se presvučem. Kneginjica Betsi šalje kočije po mene.
Hoćeš da nam se pridružiš? Vodi me da gledam trku. -Trku, naravno.
Ne, doći ću kasnije. Onda se moram vratiti u grad.
Da.
Kneginjice. Opklada! Ko će sledeći pobediti?
Kusolev. -Ja kažem Vronski. U rukavice?
Može.
Aleksandar Vronski.
Vi ste prelepo stvorenje.
Vi bi trebalo da budete današnji plen.
Hajde, Fru-Fru!
Aleksije!
Ovde sam.
Leđa su joj slomljena.
Znaš...
Kažu da car ne odobrava trke zbog opasnosti od povreda.
Ali ja... -Šta?
Kažem da muški sportovi imaju vrednost za vojnike.
Ne razumem.
Nije stvar u sportu. Nego u paradi.
Prave okrutnu paradu od... -O čemu to govoriš?
Moram ti reći. -Da. -Tvoje ponašanje danas je bilo krajnje neumesno.
Kako?
Tako što si obelodanila svoja osećanja kada je jedan od jahača pao.
Ponela si se nedolično.
Ne sme se više ponoviti. Već sam ti rekao.
Reći ćeš da je moja briga nepotrebna i smešna. Ti si moja žena.
Reći ćeš da grešim.
Da? Možda sam pogrešio...
Nisi. Nisi pogrešio.
Volim ga.
Ja sam njegova ljubavnica.
Učini sa mnom šta ti je volja.
Čekajte. Sklonite se.
Ne želim skandal. Stoga, više nećeš viđati tog čoveka.
Ponašaćeš se kao da društvo i sluge ne znaju
ništa ružno o vama.
Zauzvrat ćeš zadržati privilegije i obaveze supruge.
Sutra ćeš se vratiti kući. To je sve.
Jesi li povređen?
Šta se desilo? -Rekla sam mu da sam tvoja ljubavnica.
Misli da mogu da te se odreknem i nastavim živeti. -Ne možeš.
Vreme je za spavanje?
Bilo mi je drago kad sam čuo da ti čestitaju na mužu.
Nije da marim za estetiku... -Aleksije, ne mogu. Žao mi je.
Ali ja sam njegova žena sada.
Nosim njegovo dete.
Reci mi čime sam ovo zaslužio.
Stoj!
Koliko kosača, Teodore? -42, gazda.
U vreme vašeg oca ovo je bio dvodnevni posao za 30 kosača.
Mada on nikada nije uzeo kosu u ruke.
Ljudi me ne vole zbog toga. -Vole ono na šta su navikli.
Smiruje me. -Kako?
Kada kosim ne pitam se zašto sam ovde.
Ovde ste da biste bili gazda Konstantin Dmitrič.
Kao što je uvek bilo, uz Božju milost. -Moj otac te je posedovao.
Posedovao te je kao stvar koju kupuje i prodaje. Da li je to bilo uz Božju milost?
Jeste. To mi je najmlađi.
Njegov život je u opasnosti sada kada je došla sloboda i moraš da tražiš posao.
Izgledaju srećnije nego što sam ja ikada bio.
Da li ja tražim jednostavan život?
Očekuju me.
Ne. Neću ovako da živim.
Čekanje u nedogled, ne znam da li ću te ponovo videti.
Izvini. To je moj unutrašnji demon. Ne mogu da ga suspregnem.
Napisala si da si bolesna. -Ne brini, neću biti još dugo.
Prestani. -Ne, istina je. To sam saznala u snu.
To je bila samo noćna mora. -A ja ću samo umreti rađajući tvoje dete...
To je besmislica. -Reci mi da jeste.
Voliš me. Samo mene. -Napisala si da ti muž nije kući.
Kasnio je. Tako mu i treba.
A ti... Zašto ga još uvek zoveš mojim mužem?
On nije moj muž. On je lutka.
Bilo mi je nelagodno. Moja čast. Dogovorili smo se.
Da li razmišnjaš o časti dok deliš kurve sa pukovnikom?
Tvoj demon ponovo? -Biće mi drago da umrem pre nego me zamrziš.
Ana.
Stavi ruku ovde.
Možeš da osetiš kako se pomera.
Uz dužno poštovanje pitam ministra Karenjina
da li njegovi predlozi za regulisanje ovih šarolikih ciganskih plemena,
ovih bogobojaznih Jevreja...
Bojim se da smo izgubili ministrovu pažnju.
Ko je ovde? -Samo madam, prevashodstvo.
Htela sam da ga vidim jer...
Ne želim da znam zašto žena viđa svog ljubavnika. -Šta radiš?
Želim njegova pisma!
Sutra idem za Moskvu a onda
da proverim životne uslove Jevreja i Cigana-
uslove koji su mi draži od vlastitih.
Neću se vratiti dok te razvod ne istera na ulicu.
Moj sin će živeti sa mojom najstarijom sestrom.
Ne, Aleksije, molim te. Ostavi mi Serjožu!
Misliš da bih ti dopustio da zadržiš mog sina?
Ti si ukaljana. Žena bez časti.
Zahvalan sam Bogu što sam lišen kletve ljubavi.
Treba mi tvoj savet.
Dođi! -Da.
Posle tebe. Jesmo li okasnili? -Naravno da jeste.
Ja sam grofica Nordston. Skoro smo se sreli kod Ščerbackijevih prošle zime.
Pređimo u salon.
Čekali ste me. Oprostite mi.
Kiti je ovde.
Konstantine, dugo se nismo videli.
Dugo me vi niste videli Ja vas jesam skoro. -Kada?
Vozili ste se prema Jerguševu. Kosio sam seno u Kašinu tada.
Ali zašto niste... -Tako mi je drago što vas vidim.
Isti ste.
Nadam se ne. Bila sam mlada i smešna tada.
Pre puno meseci.
Vi se niste promenili.
Nisam.
Dozvolite da najavim riblju čorbu Mari-Luiz uz asparagus i goveđe pečenje.
Lično sam otišao na pijacu.
Još jedna stolica.
Došao sam da ti kažem da se naša veza mora prerezati.
Razvodim se od tvoje sestre. -Razvodiš?
Bože, o čemu to govoriš?
Ne žuri. Ostani na večeri.
Kasnije porazgovaraj sa Doli.
Kneže Oblonski, sve je svršeno između naših porodica.
Aleksije, razvod je jedno, a večera nešto sasvim drugo.
Vi Peterburžani mislite da ste tako de bon ton
u poređenju s dosadnim, staromodnim Moskovljanima. Ali znamo puno toga.
Neki dan čujem da
se Vasja Pričnikov borio u duelu s Kvitskim i ubio ga. -Pa...
Koji je bio izazov? -Pričnikova žena, naravno.
U pitanju je bila odbrana časti, ženine časti.
Meni to liči na varvarstvo. Šta da je ljubavnik ubio muža?
Da li bi i to sačuvalo ženinu čast?
Ipak, mnogi će se složiti da je naš ljubavnik umro za ljubav. -Ljubav?
"Ne poželi susedovu ženu".
Biste li vi umrli za ljubav, Konstantine?
Bih. Ali ne za susedovu ženu.
Nečista ljubav za mene nije ljubav.
Diviti se tuđoj ženi je prijatno,
ali požuda po sebi je pohlepa, neka vrsta proždrljivosti.
i zloupotreba nečeg svetog što nam je dato
kako bismo izabrali osobu s kojom možemo da dostignemo ljudskost.
U suprotnom, mi smo samo stoka. -Idealista!
Ali ona neće biti ničija žena. Biće upropaštena.
Pokušao sam da je spasim. Odabrala je propast. -Aleksije.
Pogledajte me.
Nećete imati smiraja dok joj ne oprostite.
Tome me je Ana naučila. -Ne želim da oprostim.
Ja nisam okrutan čovek. Nikada nisam nikoga mrzeo.
Ali je mrzim celom dušom jer se ogrešila o mene.
Sada je na vas red da nam nešto odsvirate, grofice.
Mislila sam da nikada nećete pitati.
Otkako smo se zadnji put sreli želim da vas nešto pitam.
Šta?
Ovo.
NMN
Ni...
ste...
Niste.
Zadnja reč je "nikada".
Niste mislili "nikada"?
Znam šta piše.
Tada to nisam znala.
Tada.
A sada?
Možeš li da mi oprostiš i
zaboraviš?
V. T.
Nikad nisam prestao.
Preklinjem te da dođeš. Treba mi tvoj oproštaj. Umirem.
Zašto ne dolazi?
On je dobar. Oprostiće mi.
Temperatura joj se povećala. -Želim Aleksija. Zašto ne dolazi?
Dajte mi vode. Ne smem. To nije dobro za moju devojčicu.
Neka bude kod babice. Ne dovodite je ovamo jer Aleksije dolazi
i biće povređen kad je vidi, -Došao je, draga. Pogledaj.
Spas je još uvek u Božjim rukama.
Misliš da mi neće oprostiti, ali ti ga ne poznaješ.
Niko ga ne poznaje sem mene. Sada ga se ne bojim.
Mada, bojim se smrti.
Ti jadni čoveče.
Neka dođe bliže.
Aleksije.
Pogledaj mog muža. On je svetac.
Uzmi ga za ruku.
Hvala Bogu.
Sada moraš da odeš. Obećavam da ću poslati po tebe ako bude tražila.
Ne znam šta mi se desilo. Opraštam ti. Opraštam Ani.
Moja duša je ispunjena radošću.
Ostaću i zauvek ću se brinuti o njoj.
Hajde sada.
Pogledaj se.
Pogledaj šta si postao. Ljudi ti se smeju.
Sigurna sam da ćeš morati da napustiš puk.
Želim da odeš. -Otići ću kada budem spremna.
Afera sa udatom ženom
je završni deo obrazovanja muškarca.
Ali ova morbidna, sebična opsesija... Javno ponižavaš sebe
i obečašćuješ čoveka posvećenog Rusiji.
Bolje ti je da se vratiš u Moskvu sa mnom. Ovde si završio.
I onde je bio njen muž. Nosio je njenu najlepšu haljinu
i bio sav nakinđuren.
Koji skandal.
Bolje da ti ispričam vesti iz puka. -Ko je ovde?
Kneginjica Elizabeta Federovna Tverska.
Ne želim da ga vidim. -Ali tvoj muž te ne bi sprečio...
Drago mi što vas vidim -Izgledaš kao da imaš temperaturu.
Puno smo pričale pa sad idem. -Kneginjica Betsi je došla da mi kaže...
Ne želim ništa da krijem od tebe.
Grof Vronski je pitao da dođe da se pozdravi. Odlazi.
Rekla sam mu da ga ne mogu primiti.
Pa, doviđenja, zlato.
Slažem se. Pošto odlazi nema potrebe da dođe ovde.
Upravo sam to rekla. Ne moraš da ponavljaš. -Ti moraš da odlučiš.
Odlučila sam. -Onda mi je drago da...
Da smo se složili i da više ne moramo da pričamo o tome.
Da. Mogu li još nešto da učinim za tebe?
Da. Možeš li molim te da prestaneš da lomiš prste?
Ja sam loša žena.
Ali ne mogu da dišem.
Tvoja dobrota kojoj se ne mogu odužiti i tvoj oproštaj...
Preklinjala si me za oproštaj.
Ali nisam umrla i sada moram da živim s tim. -Šta onda želiš?
Da li znaš šta želiš? Želiš li da vidiš grofa Vronskog?
Ne želim da kažem zbogom.
Nisam čuo. -Ne želim da kažem zbogom.
Bićeš izgubljena. U nepovrat.
Nećeš imati položaj u društvu.
Ako se razvedemo ti ćeš biti kriva strana.
Što povlači da se ne možeš ponovo udati.
Tvoja zajednica sa Vronskim će biti nelegitimna
kao i tvoja ćerka koja nosi moje prezime.
Da li to želiš?
Počinio bih greh kada bih dopustio da se upropastiš. -Nešto zaboravljaš.
Grof Vronski i ja se volimo.
Ta ljubav briše prestup? -Sve što znam je da sam ga oterala
i to mi je kao da sam sebi probila srce.
Vidim.
Šta je sa Serjožom?
Umrla bih za njega, ali neću da živim ovako zbog njega.
Kada bude upoznao ljubav, oprostiće mi.
Moram izabrati manje zlo.
Vronski mi je oduzeo plašt, a sada ću mu dati i kaput. -Ne ja...
Dragi.
Izgledaš bledo. -Dragi.
Idemo na sunčan jug.
Da li je sve u redu? Sedi malo.
Želim sve da vidim.
Trenutak.
Radim kuvaričin posao jer
Nađini roditelji ne daju da ona kroči ovde.
Ko može da ih krivi? Nedolično je.
Konstantin je.
Naravno. Doktori ovde su beskorisni.
Dovedi mi jednog iz Moskve.
Gde si otšao?
Svuda sam te tražio kada sam se ženio.
Izvinite. Nisam mogla da ga ostavim. -Moja žena...
Više ne možete ostati.
Brinuću se za njega sa Agafijom. Žena će se smestiti negde u selu.
Nećeš je viđati. Zna da je nemoguće da se upoznate.
Raskida me to što sam te doveo pod isti krov sa
ovim ubogim... i posrnulim...
Pogotovo što si u blaženom, delikatnom stanju.
Kostja.
Dobro. Donesi čistu spavaćicu i čaršaf. Peškir i kofu sa toplom vodom.
Čekaj.
Donesi bočicu mirisa iz moje ručne torbe.
21 glas za Stremova, 4 za Karenjina. Predlog se usvaja.
Aleksije, vratili su se u St. Peterburg.
Pisala mi je. -Tebi?
Mislim da nemam pravo da odbijem. Dečakov je rođendan.
Prijatelju,
duvao bi u žar vatre koja mora da se ugasi.
Pusti da joj ja pišem.
Došla sam da vidim Serjožu.
Madam?
Izvinite, vaše prevashodstvo.
Ne, došla sam da vidim Serjožu.
Serjoža. -Mama.
Moj dragi dečače.
Znao sam da ćeš doći. Danas mi je rođendan.
Znam. -Da li plačeš?
Ne, ne plačem. -Gde si otišla, mama?
Ne znam. Bila sam posvuda. Na jugu.
Mislila sam o tebi svaki dan. -I ja sam mislio o tebi svaki dan.
Moraš da voliš tatu. On je bolji od mene.
Niko na celom svetu nije bolji od tebe.
Ne.
Gde je Anja? -Još uvek spava.
Da vam uzmem kaput?
Da li ste dobro, madam? -Ne mogu da spavam.
Mogu da pošaljem nekoga po lek. -Da.
Zašto si u mraku? Jašvin dolazi. Sećeš se njega?
Izlaziš? -Gde?
Kome? -Šta je bilo?
Nisam znala gde si. Rekao sam ti. Kog brata.
Čitav dan si bio kod brata? On te treba više nego ja?
Šta se desilo?
Aleksandar je pristao na sve. On će dobiti majčinu kuću u Moskvi
a imanje na selu će biti naš novi dom.
Čim se razvedete.
Karenjin ti još uvek nije odgovorio na pismo?
Vi ste prva osoba koja me je posetila posle povratka.
Primila sam pisamce od Betsi
u kom me je pitala da je posetim između 6:30 i 8:00. Ili je bilo 7:00?
Možda ćete je sresti na operi večeras.
Volela bih da dođem kad bih dobila ložu.
Broj vaše lože je 4.
Ja ću biti tamo sa kneginjicom Mikajom. Hoćeš li i ti doći, Vronski?
Pa... -Vidim zašto vas Aleksije toliko voli.
Znaš da ne smeš u pozorište. -Anuška! -Za ime Božje.
Želim da se okupam! Doći ću da izaberem haljinu. -Ana, kumim te.
Ne stidim se sebe niti onoga što sam uradila. Da li se ti stidiš za mene?
Zašto ne rezervišeš sobu u hotelu? Nismo li zajedno?
Promenio si se prema meni. -Zato što te volim i brinem za tebe.
Ako je to posredi, ne vidim zašto ne ideš sa mnom.
To će samo pogoršati stvari. -Bojiš se. A ja ne.
Idemo li ili ostajemo? -Ostajemo.
Ministre! Čestitam. Dođite ovamo na tren.
Kneginjica Sorokina i njena ćerka.
Oni su iz Moskve. Susedi su sa majkom grofa Vronskog.
Imućni su. Nema sina. Udovica je.
Draga, ja sam ti katalog.
Aleksije.
Doći ćeš u poset posle? -Pričaću s Varjom.
Hoćete li posetiti Anu? -Aleksije. Ja je volim...
Za ime Božje!
Ana nije zločinac. -Posetila bih je da je samo prekršila zakon.
Ali prekršila je i pravila.
Ko je bio zadužen za scenografiju? Nismo li dobili program?
Pukovniče da li biste mogli...? -Naravno.
Čast mi je da uzmete moj. -Hvala. Kako...
To je nedolično. -Ćuti, dušo. Samo sam ljubazan.
Svi nas gledaju. -Neka gledaju. Donesi mi kaput.
Na šta smo se sveli? Ovo je uvreda čestitosti. Odvedi me kući.
Molim te, dušo, tiho. Samo sam prozborio jednu-dve reči.
Imam i ja jednu-dve reči za osobe
sa kojim nisam očekivala da ću biti u društvu.
Ima obraza da se šepuri kao kakva kurva u društvu.
Hajde, spasi je i zapečati ovaj fijasko.
Aleksije, vidiš zašto mora da se razvede.
Brak će sve rešiti. Kada će se odviti.
Što se mene tiče ona je moja žena. -Kao što si video, nije.
Idemo u Moskvu a onda u moju kuću na selu.
To zvuči kao dobra ideja. -Na dan-dva. Ana će biti kući.
Onda...
Sada odlazim.
Ti si imao izvrsno veče.
Da li tvoja majka želi da oženiš udovicu ili ćerku?
Koju god želim. -Ne šali se s tim.
Da me voliš, zaključao bi me u sobi i sprečio da dođem!
Da, bila je to moja greška.
Neću moći da zaspim.
Znam kako da te uspavam.
Ana, drago mi je što te vidim. Jesi li dobro? Kako je malena?
Stiva je hteo da pozove tebe i grofa Vronskog, ali bilo je nemoguće.
Razumem. -Ne, ne razumeš.
Kiti i njen muž su sa nama. Porodiće se u Moskvi.
Kiti! Reci joj da mi je izrazito drago.
Možda ću sačekati godinu-dve.
Ljubav.
Da, ljubav.
Neodobravaš ono što sam uradila? -Volela bih da sam i ja isto uradila.
Ali mene niko nije pitao.
Ne bih bila dovoljno hrabra.
Znaš, Stiva se ne menja.
Kao ni svi muškarci.
Imam ideju. Zašto moramo da čekamo ovde?
Zašto ne čekamo na selu?
Ne želim više da slušam o razvodu niti mislim o tome.
Dobro. Dosadno mi je ovde. Kada idemo?
Ako sam ti ovde dosadna, biću ti dosadna i na selu.
Nisam rekao da si mi dosadna. Moskva mi je dosadna. Idemo sutra?
Ne mogu se spremiti do sutra. -Onda dan posle. -Ako želiš.
Čekaj, to je nedelja. Moram da se vidim s mamom.
Udaljena je 20 min. vozom. Mogao bi sutra da je vidiš.
Ili si hteo da provedeš nedelju sa kneginjicom Serokinom.
Molim te nemoj ovo da upropastiš. Ne mogu da se vidim s mamom sutra
jer do tada neće pročitati dokumenta koja mora da potpiše.
U tom slučaju, zaboravi.
Idemo u nedelju ili nikako. -To je smešno.
Tebi je smešno jer ne razumeš moj život ovde.
Ana. -Više me ne voliš.
Svega si se odrekao zbog mene i sada te je to okrenulo protiv mene.
Zašto lažeš? -Prestani!
Odgodim odlazak na dva-tri dana i ti me optužiš da te ne volim?
Zato što sam živela od tvoje ljubavi, a više je nema.
Tako da je ovo svršeno.
Žao mi je.
Nije mi bitno kada ćemo ići. -Poslaću telegraf majci i idemo u nedelju.
Uradiću sve što želiš. -Trebaš da me ostaviš. -Ne želim. Volim te.
Zašto? -Ne možeš reći zašto ljubavi.
Hoćeš se spakovati? Ja ću danas sve da ugovorim.
Hoćeš da mi kažeš da ćeš dan provesti kod mame
sa onom smešnom kneginjicom?
Ne. Biću kod advokata zbog nekih dokumenata koje očekujem.
A onda idem na večeru da se pozdravim s drugovima. -Znam šta to znači.
Bože, ovo je nepodnošljivo!
Mogu da ih ovde pozovem ako hoćeš.
Hvala ali nisam podobna da večeram u društvu.
Od koga je telegram?
Nisam ti ga pokazao jer nas Stiva obaveštava o onome što već znamo.
Karenjin ništa ne obećava, ali...
Rekla sam ti da me nije briga za razvod, pa zašto ga kriješ onda?
Da li želiš da mi išta kažeš?
Znači ipak je ćerka. -Donela je dokumenta od mame.
Ana.
Ne.
Bože, oprosti mi!
Moram da kupim hranu pre nego se zima završi.
Ne forsiraš svoje ljude puno i živiš ispravno.
Za svoju dušu, ne za želudac.
Kako znamo šta je ispravno? -Jednostavno znamo. Kako drigačije?
Ali ja verujem u razum.
Razum vas je nagnao da izaberete vašu ženu?
Tražio sam te.
Nešto sam shvatio. -Šta si shvatio?
Nasmešio mi se. -Jako je napredan za svoje godine.
Šta si shvatio?
Anja! Anja!
Prevela Merida
Preuzeto sa www.titlovi.com