Mindig is tudtam, hogy fura család vagyunk. Elõször is ott voltam én.
Túl magas. Túl szikár. Túl vörös.
Anyu bájos volt, de más, mint a többi anyuka.
Volt benne valami keménység,
szögletesség. Serény volt, és cseppet sem érzelgõs.
A királynõ ruháiban látta a divat csúcsát.
Apám, nos, õ átlagosabb volt. Úgy tûnt, mindig jut ideje mindenre.
Az 50. születésnapja óta nem oktat egyetemistákat,
így bármikor ráér egy komótos csevejre
vagy arra, hogy nyerni hagyjon pingpongban.
Aztán ott volt még anya bátyja, Desmond bácsi.
Mindig kifogástalan volt az öltözéke. Azzal töltötte a napjait, hogy, nos,
õ Desmond bácsi.
Õ volt a világ legelragadóbb és legbugyutább embere.
Folyton máshol járt az esze, bár sose jöttünk rá, hol.
És végül ott volt Catherine.
Katie. Kit Kat. A húgom.
A praktikus kabátokkal és frizurákkal teli házban ott volt még ez a,
hogy is hívjam, természeti lény.
Manószemeivel, lila pólóival és folyton csupasz lábával
õ volt számomra, és még ma is õ
a legcsudálatosabb lény a világon.
Végsõ soron egész jó volt a gyerekkorom. Ritmusok és minták ismétlõdtek benne.
Még 21 éves koromban is naponta teáztunk a parton.
Kacsáztunk a kavicsokkal, szendvicset ettünk,
télen-nyáron, akármilyen is volt az idõ.
És minden péntek este megnéztünk egy filmet,
akármilyen is volt az idõ.
Aztán évente egyszer átestünk a rémes szilveszteri bulin.
Jó, csak hozok még egyet.
Gyönyörû vagy.
Katie-nek hívnak. Mit is iszom most?
Ez egy nagyon drága pia.
- Csirió! - Csirió!
Gyere, mindjárt éjfél.
Mind átmegyünk oda. Átmegyünk.
Figyelj, keresek neked egy...
Istenem!
Mindenki hibázik. Semmi gond. Gyere!
...6, 5,
4, 3, 2, 1.
Boldog új évet!
Sajnálom.
Aztán másnap reggel macskajajjal, szégyenkezve ébredtem,
nem sejtve, hogy aznap örökre megváltozik az életem.
Kelj már fel, butuskám!
Apa keres.
Helló! Szexi a pizsamád.
Fáradj be, Tim!
Helyezd magad
kényelembe!
Elég hivatalosan hangzik.
Hát, igen.
Furcsa pillanat ez a számomra,
mert én is átéltem ezt az apámmal, amikor 21 éves lettem,
aztán sose lett már a régi az életem, ezért izgulok.
Rendben.
Csupa fül vagyok. Nagyon rejtélyes ez az egész.
Igaz.
Tim, drága fiam, a...
Az az igazság, hogy a család férfitagjai mindig is képesek voltak...
Ez furcsán fog hangzani,
készülj fel rá. Jobb, ha felkészülsz a bizarr dolgokra,
szóval van egy családi titkunk.
Az a titkunk, hogy a család férfitagjai képesek
az idõutazásra.
Pontosabban visszamenni az idõben. A jövõbe nem tudunk repülni.
Furi vicc.
Komolyan mondom, nem vicc.
Azt állítod, hogy te, papa és a fivérei
- utazni tudtatok az idõben? - Pontosan.
- És te most is tudsz? - Igen.
Bár nem olyan drámai ez, mint ahogy hangzik. Csak a saját életemben.
Csak olyan helyekre mehetek, ahol már jártam, amikre emlékszem.
Nem ölhetem meg Hitlert, és nem húzhatom meg Szép Helénát, sajnos.
Na jó, elég!
- Ha ez igaz, bár nem az. - De az.
Bár nyilvánvalóan nem az. De ha az lenne, bár nem az.
- De az. - Nem az. De ha az lenne, hogyan...
A "hogyan" a könnyû része.
Keresel egy sötét helyet, például egy szekrényt. Vécét, ha muszáj.
Aztán ökölbe szorítod a kezedet, így.
Gondolj arra a pillanatra, ahová mész, és odakerülsz.
Egy kis sürgés-pörgés meg forgás után.
Azta!
Ez is találó reakció.
Én azt kiabáltam: "Faszt!" Így beszéltünk a 70-es években.
- Ne már, világos, hogy ez egy vicc. - Nem az.
Miért hazudnék olyasvalakinek,
- akit ennyire kedvelek? - Oké.
De amikor visszajövök ide azután,
hogy ökölbe szorított kézzel ácsorogtam egy szekrényben,
megnézheted magad!
Meglátjuk, jó?
És Tim, próbálj ki valami érdekeset!
Alaposan megnézheted magad!
Komolyan. Tényleg.
Na jó.
Azta!
- Jól vagy, Tim? - Igen. Frankón.
Jó, gyere! Mindjárt éjfél, és keresnünk kell...
Éjfél.
10, 9, 8, 7,
6, 5, 4,
3, 2, 1.
Boldog új évet!
- Kösz, Tim! - Szívesen, Polly.
Anya tud róla?
- Nem is gyanítja. - Különös. Na és mi van az egész...
Pillangóhatással. Mit mondjak?
A jelek szerint még nem tettük tönkre a civilizációt.
Komplikált évem lesz.
Komplikált életed lesz.
Te mit kezdtél ezzel?
Nekem a könyvekrõl szólt. Elolvastam mindent, amire ember vágyhat.
Kétszer. Dickenst háromszor is. Benyomások?
Hát, amellett, hogy rám férne egy jobb séró...
Értem.
- ...világos, hogy a pénzt céloznám meg. - Igen kétes áldás ez.
A nagyapád életét teljesen tönkrevágta. Szerelem és barátok nélkül maradt.
Nem találkoztam még igazán boldog gazdag emberrel.
Bírnám, ha nem kéne dolgoznom.
Az az út a pokolra vezet. Nézd, mi történt Fred bácsikáddal!
- Mi történt vele? - Semmi. Elpocsékolta az életét.
Úgy kell használnod,
hogy tényleg boldoggá tegye az életedet.
Alaposan gondold át!
Hát,
õszintén, per pillanat
annak örülnék, ha be tudnék csajozni vele.
Azta!
- Nem semmi! - Nem is.
Királyság.
Mindig is azt akartam, hogy a szerelemrõl szóljon az életem.
És azon a nyáron belevetettem magam a sûrûjébe.
Charlotte-nak hívták. Kit Kat sármos, de bunkó pasijának volt az unokatestvére.
Két egész hónapra látogatott el hozzánk.
- Csak egy. - Nem mind a kettõ.
Tim,
bekennéd a hátamat?
Naná!
Milyen kis buzgómócsing!
Jaj, ne! Jaj, ne!
Ne, ne!
- A hajamra is jutott? - Igen!
Tim! Bekennéd a hátamat?
Persze. Egy pillanat!
Oké.
Köszi!
Nos...
Fincsi!
Ilyen a szakértelem.
Az a nyár a naptejrõl és a kínjaimról szólt.
Teniszezni hívtam Jayt, a balfék barátomat,
mert azt hittem, mellette jónak fogok tûnni.
Tévedtem!
- Mit mûvelsz? - Jaj, ne!
Charlotte mellett mindketten balféknek tûntünk.
Peched van, Tim.
Hogy a fenébe lehet így a játékra figyelni?
Hogy lehet úgy élni, hogy ez folyik körülötted?
Nem javult a helyzet, sõt,
majdnem túl késõ lett.
Charlotte, ez az utolsó közös ebédünk.
Ne!
Nagyon örülök, hogy velünk töltötted a nyarat.
- Bizony. - Köszönöm. Köszönöm.
- Így igaz. - Ugye, Desmond?
- Parancsolsz? - Jó, hogy Charlotte velünk volt a nyáron.
Charlotte? Ki az a Charlotte?
Ugyan, drágám! Charlotte, ott ül melletted.
- Ó, persze. Igaz is. Charlotte. - Üdv!
Örvendek!
Te is örülsz, hogy Charlotte velünk töltötte a nyarat, Tim?
Igen.
Az augusztus is elrepült.
Sok mindent tanult tõlem, nem?
De igen. Mûveltebb voltál nála.
Szerényen csináltam.
Bújj be!
- Charlotte! - Igen?
Ez itt az utolsó éjszakád, szóval kérdezhetnék valamit?
Persze! Csak nyugodtan!
Ne, várj!
A kérdésnek nincs köze a szerelemhez, ugye?
A szerelemhez? Tessék?
Csak mert Kit Kat megkért, hogy ha felhoznád a témát,
határozottan adjam az értésedre, hogy bánj velem húgodként,
és ne marháskodj.
Vagy most totál hülyét csináltam magamból,
mert csak pár utolsó éjszakai tenisztippre vagy kíváncsi?
Nem, a szerelemrõl kérdeztem volna.
Hát,
ez nagyon kedves tõled.
Kár, hogy az utolsó éjszakára tartogattad.
Akkor kellett volna átlopakodnod hozzám, amikor még volt idõnk.
Szóval rossz ötlet volt az "utolsó éjszaka"?
Nagyon rossz ötlet. Mint egy kissé sértõ, elkésett gondolat.
Az "utolsó éjszaka" mindig rossz fogás.
Jó. Rendben. Értem.
Bújj be!
- Tim! Szia! - Charlotte!
- Szia! - Ülj le!
Biztosan sejted már,
de az elmúlt hónap alatt teljesen beléd zúgtam.
Nyilvánvaló volt, hogy ez lesz,
hisz olyan az arcod
és a hajad, mint egy istennõé,
de ha nem lenne ilyen szép az arcod,
és tök kopasz lennél
valami bizarr egészségügyi okból,
én akkor is imádnálak,
és...
Tudni szeretném, esetleg nem érzel-e te is így.
Nohát!
Van egy ötletem.
Várjuk ki, hogyan alakul a nyár, és kérdezz meg újra az utolsó éjszakámon!
- Az utolsó éjszakádon? - Igen.
Kérdezz meg akkor! Majd meglátjuk, mi lesz, rendben?
Így izgalmas.
Jó.
Tökéletes terv. Kifogástalan. Az utolsó éjszaka.
Nagyon köszönöm.
Jó éjt, Timmy!
Az elsõ nagy lecke:
Idõutazgathatsz a végtelenségig, attól még nem fognak beléd zúgni.
Viszlát!
Életem szerelme búcsút intett nekem.
Másnap nekem kellett útra kelnem.
Tessék! Ne verd el egyszerre!
Köszönöm.
Ne telefonálj gyakran, anyád nem szereti, ha zavarják.
Rendben. Kösz.
Felszálltam a londoni vonatra, hogy megtaláljam a jövõmet és a társamat.
Az Abbey Road melletti St John's Woodba költöztem
apa drámaíró barátjához, akit Harrynek hívnak.
Mindig jól jön egy családi kapcsolat, ha újonc vagy a városban.
Mi a faszt akarsz?
- James fia vagyok. - Kié?
- James Lake-é. - Mi van vele?
Azt mondta, megszállhatok önnél.
Menj be, és várj!
Csendesen! Komolyan beszélek, egy hangot se!
Különben megöllek.
Tíz év után most jutott eszembe az elsõ jó ötlet,
amikor csengettél.
De már elillant.
Te kis szarházi!
Hogy van az apád?
Fura egy pöcs, mindig is annak találtam. Van benne valami fura.
- Igazán? - Igen, valahogy sose bírtam.
Az anyád még mindig úgy néz ki, mint Andy Warhol?
Tessék?
Egyébként õ a feleségem.
- Szép. - Hát, elsõre nem komálnád.
Csípõs nyelvû egy tehén.
De végül rájönnél,
hogy a legjobb ember a világon.
Persze pont ezért hagyott el.
Nesze!
Ne zajongj, fõleg szex közben.
Ki van zárva.
Jézusom, két lúzer egy házban!
Õ a lányom.
Kufircolj vele, ha akarsz. Már a fél város végigment rajta.
Nem volt épp ígéretes kezdet a romantikához.
A munka sem lendített a helyzeten.
Úgy tûnik, csak férfiak mozognak a jog világában.
Üdv! Rory vagyok. Örvendek. Felvillanyoz, hogy megismerhetlek.
Mert, ki tudja, még barátok is lehetünk, et cetera.
- Te meg ki a fene vagy? - Tim Lake.
Remélem, jobb vagy ennél a bohócnál.
- Munkára, Roger! - Rorynak hívnak.
Már másfél éve vagyok itt.
Csak jóindulatból mondom. Igazából két éve.
Eltelt hat magányos hónap, és Harryn kívül továbbra se volt senkim.
Én huszonnégy órában ügyvédkedtem.
Õ meg az utolsó simításokat végezte az új darabján.
Akármennyi lány élt is a világon,
valahogy mindig Rorynál kötöttem ki.
Szia!
Mígnem egyszer csak
csodálatos dolog történt egy furi estén a furi Jayjel.
...a pincérek,
- képzeld el, vakok. - Most viccelsz?
Nem. Mint a denevérek. Denevérek!
Köszöntöm önöket, uraim! Remélem, kellemes élményben lesz részük.
Carlo az asztalukhoz vezeti önöket.
Remek. Vezessen, maestro!
Megkérhetném, hogy a jobb vállamra tegye a jobb kezét?
A barátja pedig az ön vállára. Köszönöm.
Óvatosan a lépcsõn, vigyázzanak,
mert koromsötét van.
Jó, uraim, ha nem bánják,
ideültetem önöket a két ifjú hölgyhöz.
Dehogy bánjuk! Pompás!
Te jó ég, de huncutnak hangzol!
Az is vagyok. És igen jóképû.
Van ott valaki.
- Helló! - Helló! Mary vagyok.
Timnek hívnak. Igazából az anyám neve Mary.
- És illik hozzá? - Úgy-ahogy.
Bár elég kemény nõ, a Bernard talán jobban illene hozzá.
Értem.
- Valami hozzáért a könyökömhöz. - Oké, nem én voltam.
Tehát nem. Így még rosszabb. Ha nem te voltál, ki volt?
Én se voltam, én valami mást tapizok.
Igen, és hagyd is abba azonnal, köszönöm.
Õszintén, lányok, ki a legszebb köztetek?
- Én. - Igen. Õ.
Kiváló!
- Igazából Kate Mossra hasonlítok. - Tényleg?
Nem. Inkább egy mókusra.
- Szereted Kate Mosst? - Odavagyok érte.
Annyira, hogy ma este majdnem Kate Moss-ruhában jöttem. És te?
Nem, nem, rajtam rémesen állnak a ruhái.
Hihetetlen, hogy neked is jövõ héten lesz a szülinapod.
A barátod, Jay egy buzgómócsing.
Gyûlölöm.
- Milyen Joanna? - Hát, prosti. Igen.
Szerintem eperhab. Nem kérsz?
- De. Megkóstolom. - Jó, hol van a szád?
Hát...
- Itt. - Jó. Ott?
- Istenem, mi volt ez? - A szemem.
Azt hiszem, egy csomó... Tonnányi eperhab ment a szemembe!
Bocsánat!
Ugyan! Inkább köszönöm. Ilyet még sosem éreztem.
Akkor találkozzunk kint, vagy...
Igen. Jó, csodás.
Remek. Félelmetes.
Igen, egy kicsit.
Te jó ég, totál bezsongattam. És te?
Nem tudom, de csodálatos a hangja.
- Joanna? - Jay!
Jézusom, de csini vagy!
Volna kedved elnyújtani az éjszakát? Lerázom a balféket.
Sietnünk kell, de ha segítesz taxit fogni, talán megadom a számomat.
Persze. Rendben.
Vagy nem. Még nem döntöttem el. Szóval...
Eldöntöttem. Szó se lehet róla.
- Szia! - Szia!
- Hol van... - Jayjel már...
Elvitte a... Nem tudom.
Értem.
Azt hiszem, akkor...
Baj lenne, ha elkérném a számodat?
Nem.
Arra az esetre, ha egyszer fel kéne hívjalak...
Valami miatt?
Rendben.
Megtennéd...
- Marynek hívnak. - Mary.
Tessék.
A mobilom régi és ócska,
de hirtelen ez lett a legértékesebb vagyontárgyam.
Tényleg tetszem neked?
Még a rucim is?
Tetszik a rucid.
És a hajam? Nem túl barna?
Szeretem a barnát.
- Új a frufrum. - Tökéletes. A frufru a legjobb benne.
Mary!
Mennünk kell! Találtam taxit, a bunkó barátja meg le akar támadni.
Jó, megyek már.
Két másodperc!
Remélem, találkozunk még.
Biztosan.
Jó. Rendben.
Jó éjt!
Mi történt?
Mit csináltál, szegénykém?
Semmiség az egész. Csontot nem ért.
- Tessék! - Köszönöm.
Ha nem dereng, ma mutatták be a darabomat.
- Úristen, tényleg! Hogy sikerült? - Hát, jól.
Érezni lehetett, hogy mestermû bontogatja szárnyait.
- Komolyan? - Igen.
Mígnem, és itt jön a döntõ fordulat,
a fõhõs a színháztörténet legnagyobb felsülését prezentálta.
- Jaj, ne! - Jaj, de!
Nem csak pár sort felejtett el. Oly mértékben ment ki a fejébõl a szöveg,
ahogyan még egy színésznek sem a drámai mûvészetek fennállása óta.
Nem az áll majd a kritikákban: "Fergeteges remekmûvet mutattak be",
hanem ez: "A színész Alzheimer-kóros lett a színpadon."
Katasztrofális.
Finoman fogalmazva.
Ez volt a bemutatók Titanicja, csak itt nem voltak túlélõk.
Se nõk, se gyerekek,
még Kate Winslet se.
Mind kipurcantak.
- Oké. Meglátom, mit tehetek. - Hogy érted ezt?
Mi a terved? Felhívod az összes londoni kritikust, felajánlva, hogy leszopod õket,
ha szemet hunynak afölött, hogy teljes csendben ültünk fél órán át,
várva, hogy egy félkegyelmûnek legalább egy sor az eszébe jusson?
Nem egészen.
EGY BÛNÖS EMBER - HARRY CHAPMAN
Igen?
Jó estét, Sir Tom. Harry barátja vagyok. Hogy halad a szöveggel?
Miféle "szöveggel"?
Arról van szó, hogy a tárgyalási jelenetben elég nehéz szöveg jutott önnek.
Gondoltam, talán nem ártana,
ha a fellépés elõtt még egyszer átfutná. Hogy felfrissítse az emlékezetét.
Takarodj a picsába!
Te idióta tuskó! Tûnés! Te vörös métely! Húzd el a beled!
Te arrogáns kis...
A védelemé a szó.
Megéltem számos elcsigázó évet...
- Ragyogó. - ...de soha
az eltékozolt idõk hosszú során át
nem láttam még, hogy ily rútul visszaéltek az igazsággal.
Hozzá kíván még szólni a vád képviselõje?
Elnézést, bocsánat! Sajnálom.
Hozzá kíván még szólni a vád képviselõje?
Uraim...
Uraim,
rendkívül fontosnak tartom a mai eljárást.
Mégis
legyünk tisztában
egy egyszerû és szembetûnõ ténnyel!
Ez az élet
egy bûnös emberé!
Az egyik színész mintha belealudt volna...
Hát itt a kis tahó, aki a felénél kisétált.
Lemaradtál a legjobb jelenetrõl, faszikám!
Bocsi!
És mi a véleményed a díszletrõl?
- Szerintem fantasztikus volt. - Igen? Szerintem nem. Túl barna.
Mary!
Jaj, ne!
Eltûnt.
Volt itt ma este két lány. Az egyikük a legszebb lány a világon.
A másikuk kurvás. Megvan a nevük?
Meg. Nemrég mentek el. Lássuk csak!
Nem, sajnos nem foglaltak elõre asztalt, és úgy látom, készpénzzel fizettek.
- Sajnálom, uram. - Sebaj! Pompás.
Csak vége az életemnek. Nagyon köszönöm!
Széles mosolyt, pajtikám!
A jelek szerint Anglia legnagyobb élõ drámaírójánál laksz.
Nem szoktam olvasni õket, de ennek nem tudtam ellenállni.
"Harry Chapman bûnösen zseniális."
MARIO TESTINO - KATE KICSODA? MOSS TESTINO
- Mennem kell. Most. - Miért?
Odavan Kate Mossért.
MARIO TESTINO KATE KICSODA?
Kösz, hogy elkísértél, Kittle.
Nem volt jobb dolgom.
Hogy van Jimmy?
- Ejtett. - Már megint?
- Meló? - Kirúgtak.
Idióták.
- Kávét? - Kérnék.
Most vettem észre a macskát a képen. Te is látod?
Látom. Nagyon jó.
Jesszusom!
- Jesszusom! - Mi az?
Õ az!
Aztán ügyes légy!
Bocsi!
- Szia! - Szia!
Hogy vagy?
Hát... Jól.
Örülök, hogy láthatlak.
Még nem ismerjük egymást.
Ne bassz!
- Nem, persze hogy nem. - Nem.
Bocs, azt hiszem, összetévesztettél valakivel.
Nem, nem, nem.
Marynek hívnak.
Ez határozottan furcsa.
Honnan tudod?
Hát, olyan marysen nézel ki.
- Ezt hogy érted? - Anyut is Marynek hívják.
Az anyádra hasonlítok?
Nem. Te sokkal szebb vagy.
- Amúgy klassz a frufrud. - Te jó ég, még új,
- biztosan túl rövid, de... - Nem.
Hát, azért köszi,
és örülök, hogy megismerhettelek, tényleg.
De most már mennem kéne, mert vár a barátnõm,
te meg vadidegen vagy.
- Vadidegen. - Igen, õrültség az egész.
- Igen, az. - Hát jó.
- Szia, Mary! - Szia!
Jaj, ne!
- Hogy ment? - Rosszul.
- Nagyon rosszul. - Próbáld meg újra!
- Menni fog. - Kettes csapó.
Csak mindig... Mindig máshogy néz ki.
Bocsi! Megint én vagyok.
- Szia! - Bocsánat.
Joanna, õ...
- Tim. - Szia! Örvendek.
Tim egy vadidegen, csak Marynek hívják az anyját.
Az elõbb volt egy fura epizódom Maryvel,
valaki másnak hittem. De nem az volt.
De felmerült bennem, hogy nem csapódhatnék-e hozzátok
egy idõre, mert a húgom, Kit Kat menni készül...
Igen.
- Csá! - ...és...
És így
mindjárt nagyon magányos leszek.
Értem. Hát, szerintem nemet kéne mondanunk.
Igaz. De kedves a mosolya,
és vicces a haja.
Igen.
Rendben.
De esküdj meg, hogy egyik sem vagy ezek közül:
Egy: Félnótás.
- Bizony. - Nem vagyok.
Kettõ: Frufru-fetisiszta.
Én csak Kate Moss legnagyobb férfi rajongója vagyok.
- Te jó ég! - Komolyan?
Igen. Még szép!
Te is úgy látod, hogy a történetében rejlik a varázsa?
Hogy a korai fotói fesztelenségét
ezekkel összevetve egyértelmû,
hogy a divat magasiskolája ellenére õ ma is az a pimasz meztelen lány a parton?
Magam se fogalmazhattam volna jobban.
Fején találtad a szöget. Mélységesen egyetértek.
- Tej? - Igen.
- Cukor? - Nem.
- Pasi? - Igen!
Nem. Nem, nincs pasid.
Miért, úgy nézek ki, mint akinek nincs pasija?
Úgy nézek ki, mint akinek sose lesz?
Nem. Ilyen tahó dumát még nem hallottam.
Nem így értettem. Csak nem ezt vártam...
Na és új pasi?
Igen.
Meg is jött. Rupert.
- Igaz. Olyan édi! - Rupert?
Helló!
Bocs, hogy késtem, apám tartott fel.
Szia, Rupee!
"Rupee"?
Bemutatom Timet,
bár nem ismerjük mi sem.
Figyu, gondoltam, elmehetnénk megnézni egy filmet.
Vehetnénk pattogatott kukit, kólát,
- összebújhatnánk. - Jó.
Rendben.
Mikor ismerkedtetek össze? Egészen pontosan?
Hát, igazából csak egy hete.
Kész forgószél volt, nem, kutyibuksi?
Meg kell tanulnod, mit mondhatsz mások elõtt, és mit nem.
- A "kutyibuksi" tiltólistás? - Igen.
Az. Határozottan.
Tovább! Konkrétabban mi történt a pazar elsõ találkán?
Jó, rendben.
Melyik nap is volt... Joanna?
- Június 17-én. - Jo tartott egy kis bulit.
Pokoli volt, de Rupert szerencsére kimentett belõle.
És hol volt ez a rettenetes buli?
A kuplerájban, ahol lakom.
Vagyis hol? Ez a kérdés, nem?
Mi vagy te, nyomozó?
Nem, bocs, csak vizuális a fantáziám.
Szeretem részletesen elképzelni a dolgokat.
Courtfield Gardens 26, SW5. 20.30 körül.
Dresszkód: Kurvás. Ez megteszi?
Teljesen. Bár még tudnom kéne, te mikor értél oda, Rupert. Korán vagy késõn?
Azt hiszem, épp idõben. A szerelem hívó szavára.
Istenem!
Kicsit rosszul érzem magam. Biztos a muffinok miatt. Sose bízz egy áfonyában!
Na jó, rögtön visszajövök.
Aranyos pár vagytok.
- Kicsit fura. - Ari srác.
- Szimpi. - Nekem is.
Mosdó Lépcsõ
Helló! Ismerjük egymást?
Nem, nem, nem. Mary barátja vagyok.
Van másik barátja is? Hû, ez meghökkentõ. De hurrá!
Hotdogot?
- Órákon át készítettem. - Köszi!
Gusztustalan. Totál nyers maradt.
Szióka!
Nem megyünk fel? Ott csendesebb.
- Szia! - Szia!
Tim vagyok.
Mary.
Az anyámat is így hívják. De nem lényeg.
Nem szeretnék kertelni,
szóval szerintem lerí az arcodról, hogy pokolinak érzed ezt a bulit.
Arra gondoltam, nem kapnál be valamit velem inkább?
Most rögtön.
Tessék?
Világos, jobban át kellett volna gondolnom.
Beszélgessünk Kate Mossról!
Odavagyok Kate Mossért.
Szerintem a története a fontos,
ha összevetjük a korai fotói fesztelenségét a divatvilágos cuccaival,
egyértelmû, hogy õ még mindig ugyanaz
a pimasz meztelen lány a parton.
A parton.
Teljes mértékben egyetértek.
Ha most lelépünk, több elõélet, mármint elõétel jut nekünk.
Tetszik a szemed.
És az arcod többi része is.
- Több elõétel? - 10 csodás fogás.
- Csak utánad! - Köszi!
Tíz perc bármilyen buliból sok.
Igaz.
Fõleg ebbõl.
Szép estét!
Te jó ég! Mekkora baromarc!
Szerintem is.
És mi a foglalkozásod?
Olvasó vagyok egy kiadónál.
Ne mondd! Te olvasásból élsz?
Pontosan. Az olvasás a foglalkozásom.
Ez fantasztikus.
Mintha megkérdeznél valakit: "Mi a foglalkozásod?" "A levegõvétel.
"Lélegzem, ezért fizetnek."
- Hogy szereztél ilyen állást? - Na jó, okostojás, te mit csinálsz?
Ügyvéd vagyok.
Olyasmi. Olyasmi.
Szexi.
- Igazán? - Igen.
Öltönyben életeket menteni a bíróságon. Szerintem szexi.
Lehet. Bár nem annyira, mint az olvasás.
Ücsörögni egy irodában, olvasgatni egy kis széken.
Na jó, hagyd abba!
Lassan a testtel, uram, mert egy rakás könyvet adnak le a kiadóhoz.
- Így hát óriási a felelõsség. - Lefogadom.
De amikor pihenésképp olvasol,
nem rontja el, hogy ez a munkád? Tudod, mint a prostiknál.
Folyton aggódom, hogy ha kiszállnak,
már nem tudják élvezni a szexet.
Folyton emiatt aggódsz?
- Nem, csak néha. - Jó. Így már más.
Mert kissé aggasztó, ha valaki folyton aggódik.
Újságolvasáskor nem gondolod: "Baszki, ez munka?"
Sok prostit megkérdeztél már az ügyben?
Ha az étlapot olvasod, nem gondolod:
"Nem olvasom el, csak ha jól megfizetnek érte."
Hány prostival kell beszélned, hogy eloszlasd az aggályaidat?
Tervbe vetted már Kelet-Európát és Thaiföldet?
Elkísérnél a kocsimhoz?
- El. Miért ne? - Oké.
Jól hangzik.
- Na és neked? - Igen, van három bátyám.
- Atyaég! - Hát igen.
És hol vannak?
Mögötted.
Nem volt parkolóhely a közelben?
- Tessék? - Még mindig a kocsidhoz megyünk.
Hát, a kocsim igazából a házam elõtt áll. Más vitt a buliba.
Értem.
Jó. Tökéletes.
Oké.
POMPÁS ÉVJÁRAT GOLBORNE CSEMEGEÜZLET
Már itt is vagyunk.
- Hûha! - Hát igen.
Kocsi, ház. Ház, kocsi.
Értelmes elrendezés.
Logikus.
Jesszusom!
Kulcs!
Bemegyek a hálószobába, és felveszem a pizsamámat.
Jó.
Aztán egy perc múlva bejöhetsz, és leveheted rólam.
Ha szeretnéd.
Egy perc.
Szia!
Te jó ég! Jól...
- Jól vagy? - Igen.
- Bocsi! - Semmi baj.
Elölkapcsos.
- Micsoda? - Elölrõl nyílik.
Jó, rendben, persze.
- Köszi! - Szívesen.
Kész is.
Legközelebb biztos jobb lesz.
Szerintem ez is egész jó volt.
Persze, az volt.
De most megbocsátanál egy percre?
Persze.
Szia!
Veszélyes.
Te aztán értesz a melltartókhoz!
Magam is úgy vélem.
Remek volt. Sokan totál elbénázzák az elsõt.
Amatõrök.
Megbocsátanál egy percre?
Persze.
Nem bírtam kivárni.
Te jó ég!
Életem legjobb éjszakája.
És most azt gyanítom, életem legkiadósabb alvása következik.
Egyszer elég is volt a tökéletes pasimnak?
Nem hinném, hogy ez teljesen fair lenne.
- Késésben vagyunk. - Nem, dehogy!
Odaérünk. Csak... Te jó ég!
Szia!
Ne aggódj, velem vagy.
Hazaviszlek!
- Csá! Szia! - Pá!
Ne!
Na jó. Van egy rossz hírem.
- Haldokolsz? - Nem, nem olyan rossz.
- Én haldoklom? - Nem.
A szüleim itt vannak a városban. Beugranak.
Úristen! Szülõk? Amerikai szülõk?
- Mikor? - Most.
Szóltak, de én nem szóltam neked,
mert azt hittem, lemondják, mint mindig, de nem.
- Most most? - Most most.
Szóval gatyát kéne húznod.
Úristen! Oké, oké.
- Sajnálom, sajnálom! - Tudnak arról, hogy létezem?
Igen. Megemlítettelek nekik, de csak általánosságban.
Izé, elég konzervatívak, szóval talán másik gatya kéne.
Oké. Ez van.
Te jó ég! Oké.
Fel tudod tartani õket? Tartsd fel õket!
Gyertek fel!
- Mi van? - Bocs, de nem szeretnek várni.
- Oké. Én itt lakom? - Még csak az kéne!
- Volt már szex? - Igen. De nem orális.
- Nem akartam említeni az orált. - Jó, ne is tedd!
Mibõl gondoltad, hogy szóba jöhet? Segítenél ezzel?
Nem tudom. Ha szóba jön, tagadd le!
Ki hozná szóba? Az apukád?
"Tim, kinyaltad mostanában a lányomat?"
- Sose lehet tudni. - Na jó.
- Oké. Készen állsz? - Igen.
- Megjöttek. - Meg.
- Itt vannak mögötted. - Jó, megyek.
- Apa! - Szia, drágaságom!
- Szia, anya! - Szia, édesem!
Bemutatom Timet.
Jó napot, uram! Asszonyom!
Visszajöjjünk, amikor nincs társaságod, vagy...
Hát, az elég nehéz lenne, mert Tim itt lakik.
Igazán? Veled?
Igen. De nincs orális szex, esküszöm.
Parancsol?
Elnézést!
És Tim, mondja csak, hová valósi, melyik országrészbõl származik?
Cornwalli. Szép hely.
Az a kis csücsök ott a végeken, úgy néz ki, mint egy cipõ.
És maga ügyvéd, ugye?
Igen, az. És sose veszít.
Esélytelen, hogy megnyerje,
de aztán elõhúz valamit a tarsolyából, és megint nyer.
Maga is szokott néha felelni a kérdésekre?
Igen, szokott. Általában õ válaszol,
csak ma nem, most csak én beszélek, mert nagyon izgulok,
szeretem õt, és... Azt szeretném, ha ti is megkedvelnétek.
Édesem!
Bocsi! Tim. Átadom a szót.
Hajrá!
- Igen, azt hiszem, apám... - Mondhatnék még valamit?
Végre vége!
Van két jegyem holnapra a Nemzeti Színházba. Eljössz?
Nem hiszem. Át fogom aludni az egész napot.
Nem értem, miért akadályozna ebben a színházlátogatás.
Életem legjobb szunyálásai
a Shakespeare Színtársulathoz kötõdnek.
Nem, hívj el valaki mást!
Imádom az ágyat, és nagyon utálom a színházat.
Hát jó.
De ki lesz az a balfék, aki ráér vasárnap este,
úgy, hogy az utolsó pillanatban szólok?
Bravó!
- Atyaég! Ez Charlotte. - Kicsoda?
- Az elsõ szerelmem. - Hol?
Ott. A "kijárat" felirat alatt.
- A vén szatyor? - Nem a vén szatyor.
A káprázatos szöszi.
- A sötét hajú? - Nem, szõke.
A szöszi szõke hajat jelent, nem?
A színpadnál.
Jó, várj meg itt! Maradj itt!
Charlotte!
Ó, te jó ég! Tim!
Csodás, hogy így összefutottunk.
Eszméletlen! Én...
Bemutatom a barátnõmet, Tinát.
Ne!
Pompás. Hát, szia, Tina!
Mi olyan pompás?
Hát, tudod. Vannak pillanatok, melyek egy életre megsebeznek.
Nekem ilyen pillanat volt az, amikor Charlotte elutasított,
de most, hogy tudom, "barátnõje" van,
már nem kell tovább cipelnem ezt a terhet,
és magabiztos heteró lehetek megint.
Nem olyan barátnõ.
Tessék?
Leszbinek nézel?
Nem.
Nem, dehogy! Nem. Színházlátogató barátnõ.
Igen. Nem. Azta!
Értem, barátnõ, akivel színházba jársz.
Most megyek, és idehívom a barátomat, aki fiú...
Ó, te jó ég! Tim!
Örülök, hogy látlak. Jól nézel ki! Hûha!
Bemutatom a barátnõmet, Tinát.
Szia, Tina! A helyedben csínján bánnék ezzel a szóval.
A konzervatív alakok még félreérthetik,
és leszbinek néznek.
Ha azt mondod, Tina a barátnõd, leszbinek fognak tartani.
Én "leszbi" vagyok.
Igazán?
Valami bajod van vele?
Nem, dehogy! Bírom a leszbiket.
Mindjárt...
Hûha!
Láttam a lányt, aki három nyárral ezelõtt összetörte a szívemet.
- Menjünk oda hozzá! - Nem. Borítsunk fátylat a múltra! Gyere!
Életem legjobb estéje. Bírom ezt a környéket,
pezseg itt az élet, a képek is színpompásak.
Boldog vagyok, ha itt lehetek, a sok szín...
Tim!
- Charlotte! - Tim, de jó, hogy összefutottunk!
Ez aztán a meglepetés!
Hûha! Bocsi! Bemutatom a barátnõmet, Tinát.
- Leszbi. - Pofa be!
- Szia, Tina! - Nohát!
Hogy te Cornwallon kívül is létezel!
Vacsorázni indultunk, de jó lenne talizni egyet valamikor.
- Jó, persze. Örömmel. - Üdvözlöm a kis Kit Katet. Hogy van?
Egész jól. Bár London kicsit kemény dió neki.
Értem. Hát, Jimmy szerint találkozgatnak.
Igazán? Mióta?
Tudod, mindig volt valami köztük.
Elnézést, hát te?
- Jól vagyok, köszönöm. - A nevedre kíváncsi.
- Roger. - Nem igaz.
Tényleg nem. Rory.
- Örvendek, Rory. - Én is.
Na jó. Bocs, de mennünk kéne.
Örülök, hogy összefutottunk.
- Viszlát! - Szia!
Szia!
Öregem, milyen gyönyörû!
Annyira, hogy belehalnál, ha szexelhetnél vele. Véged lenne.
Szétnyitnád a blúzát, meglátnád a mellét, és szétrobbanna a szemed.
Vakon kéne szexelni vele. Úgy csak utána halnál bele.
Ha nem tûnt fel, nem adta meg a számát...
Nem megyek Tinával vacsorázni. Nem vagy éhes?
- Dehogynem. Naná! - Szuper.
Csá, Roger!
Jó, remek.
- Kösz, hogy elhívtál! Pazar volt. - Hová menjünk?
Ahová csak szeretnél.
Nem tudom felvenni veled a versenyt.
Tudod,
kezdem azt gondolni, hogy elvesztegettük azt a nyári vakációt.
Ha visszamehetnénk az idõben,
most már talán nem mondanék nemet.
Én...
Itt lakom a sarkon.
Nem kísérsz haza?
De.
- Szóval igen? - Igen, persze, igen.
Hát, megjöttünk.
Sokkal jobb a hangulata
odabent.
Biztos vagyok benne.
- Akkor... - Akkor...
Akkor...
Akkor
örülök,
hogy találkoztunk, Charlotte.
Pompás este volt. Nagyon élveztem,
de most haza kell mennem,
mert fontos teendõm akadt. Most.
Ébresztõ!
- Ébredj fel! - Mi az?
Mary!
Hozzám jössz feleségül?
Ne légy ilyen önzõ, még alszom. Ez kellemetlen.
Jó.
Hát, ez csodásan ment.
Ébresztõ!
Mi az?
Ébredj fel! Gyere, beszélgessünk!
Miért?
Kérdezni szeretnék valami fontosat.
Nem várhatna reggelig?
Nem igazán.
De olyan kényelmes ez az ágy!
Olyan szépet álmodtam!
Mit akarsz?
Miért szól a zene?
A kérdésemhez van köze.
Egy pillanat!
Romantikus zene.
Pasi fontos kérdéssel.
Te térdelsz?
Térdel.
Annyira unalmas volt a darab, hogy úgy döntöttél, feleségül kérsz utána?
Nagyjából.
Nem. Pontosan így történt.
Akkor
hozzám jössz feleségül?
Nem kaphatnék valami választ?
"Igen"? "Nem"? "Takarodj az életembõl, lúzer!" Mind elképzelhetõ.
Hát, akkor legyen
az "igen".
Kösz, hogy megkértél.
És kösz, hogy nem olyan melodramatikus leánykérést választottál,
ahol csak úgy nyüzsögnek az emberek.
Nem bírom a tömeget.
Én se.
Na jó.
Kikapcsolom a rádiót.
Oké. Jó ötlet.
Köszi, emberek! Elnézést, de fáradt egy kicsit.
De nagyra értékeljük. Elmennétek?
Hûha!
Milyen szép!
Nem hiszem, hogy egy szobában alhatunk.
Komolyan?
Ha teával kínálnak, mondj nemet!
- Sziasztok! - Anya, õ Mary.
- Mary! - Jó napot!
- Hogy te milyen gyönyörû vagy! - Nem,
csak egy rakás smink meg rúzs van rajtam.
Mutasd magad!
Igaz. Jó.
Probléma, ha túl szép egy lány.
Akkor nem fejlõdik ki a humorérzéke. Vagy a személyisége.
Teát?
- Elfogadnék egy csészével. - Jézusom, annyi a napnak!
Nagyon különleges vendég. Ne repedt csészét adj!
Ó, kacsáznak!
A kedvenc idõtöltésük, amióta úgy ekkora volt.
És milyen hibáid vannak? Úgy értem, gyengeségeid.
Én...
Nagyon bizonytalan vagyok.
Édes!
Na jó. Olykor hisztis vagyok.
Alapvetõ. Különben hogy vennéd rá a pasid, hogy azt tegye, amit akarsz?
És persze...
- A fia is a gyengém. - Az enyém is.
De ne áruljuk el neki! Nehogy elbízza magát.
Labda nélkül profi vagyok.
Mi a véleményed róla?
Máris jobban szeretem, mint te.
Nézd, ezt el is felejtettem! Jimmy Fontana: Il Mondo.
A legjobb lemez egy olasztól, aki úgy néz ki,
mintha döglött borz lenne a fején.
- Megvan neked az albuma! - Még szép!
Nézd, milyen szemüveg van rajta!
Gyerünk, folytassuk a meccset! Rajta!
Rendkívüli mérkõzést láthatnak. Apa és fia elsõ ízben
játszik döntõt az asztalitenisz vébén, és egyikük sem kínai.
Hihetetlen küzdelem dúl az öreg világbajnok és fia közt,
aki az elsõ bevállaltan vörös brit asztaliteniszezõ,
bár a fiatalúr az összeroppanás szélén áll.
Sírdogál.
- Nem igaz! - Akkor mindjárt fog!
Szia!
Szia! Nem is tudtam, hogy itt vagy.
Hát, beugrottam egy idõre.
Jól van.
Mi a helyzet a melóval?
És mióta vagy itt?
Pár hete.
Jézusom! Szóval a londoni élet...
Borzalmas.
Értem.
Mary itt van?
Itt.
- Hol? - Lent.
Aztán nehogy lerohand!
Ne rohand le!
Csak óvatosan!
Én is örülök, hogy megismerhetlek. Jó benyomást próbálok kelteni...
Nyugi, jó benyomást keltettél.
Igen, bocsánat. Elnézést!
Fontos dolgot szeretnék bejelenteni.
Izgalmasan hangzik.
Átgondoltuk, és úgy döntöttünk, egybekelünk.
Pompás hír.
Kit fogsz elvenni?
Maryt. Ott ül.
Hála Istennek!
Kínos lenne egy cseppet, ha mást vennél el. Gondoljatok bele!
Nagyon örülünk.
Nem, bocsánat.
Megjegyezném, hogy hamar lesz az esküvõ,
mert kisbabát is várunk.
- Terhes vagy? - Igen.
Ki az apa?
Hát, Tim, remélem.
Hála Istennek! Kínos volna egy cseppet, ha más lenne az.
Ma este kell döntenünk.
- Mirõl? - Mindenrõl.
Eddig csak annyit döntöttél el az esküvõrõl, hogy amikor az oltárhoz vonulok,
egy II Mondo címû számot fog énekelni valami elvarázsolt olasz fazon.
- Klassz szám. - Határozottan nemet mondtam rá.
Kössünk alkut!
Minden döntésedért leveszek egy ruhadarabot.
Oké. Most megfogtál, ifjú hölgy.
Jó,
hol szeretnél egybekelni?
Otthon. Bárhol máshol rühellném.
Oké.
- Atyaég! - Jó.
Ki legyen a pap?
A sárga fogú, egybenõtt szemöldökû helyi atya.
Oké.
Hagrid kipipálva.
- Násznagy? - Francba!
- A násznagyot. Most. - Ez nehéz. Itt nem lehet nyerni.
Megharagszik, akit nem választunk, megutáljuk azt, akit választunk,
mert elcseszi a beszédet, tönkrevágja az esküvõt.
- Kíváncsi vagy a cickóimra, vagy nem? - Kíváncsi vagyok.
- Jay. - Rajtad áll.
- A legjobb barátom, de félnótás. - Igen, elrontaná az egészet.
- Rory. - Biztos?
- Nem, Harry. - Tehát Harry. Hurrá!
- Rory. Bocsi! - Micsoda? Mekkora csaló vagy!
Na jó.
Nászút?
Panzió Skóciában.
Skóciáért nem húzom le a bugyimat.
Pedig csak Skóciára futja. Le a bugyival!
- Nem. - Vedd le!
- Két hetet akarok Baliban! - Bugyit le!
- Szabit terveztél már? - Nem.
Jaj, ne!
Te voltál?
Nem.
A kedvedért.
- Jaj, ne, elkapott! - Megvan. Megvan!
Segítség!
Ez az!
Kövessetek!
Istenem!
Te jó ég!
Úristen!
Ez egy vicc!
Tessék!
Buli!
Ez az, gyertek!
Erre!
Atyaég!
Sziasztok,
Rory vagyok.
Amikor Tim felkért násznagynak, szörnyen megijedtem.
Gondoltam, az lesz a legjobb, ha beszerzek egy könyvet a beszédekhez. Itt is van.
Az áll benne, hogy mondjunk vicces anekdotákat.
Van is egy röhejes sztori a munkahelyünkrõl.
Volt egy eléggé komplikált ügyünk
a válás utáni vagyontárgyak tulajdon- jogának keresztamortizációjáról, és...
Felvázolnám a kontextust. Az alperes...
Amikor Tim felkért a násznagyi beszédre, ez jutott eszembe:
"Mennyit fizetsz érte, te kis szaros?
"Mert én nem írok ingyen."
Akkoriban ezek a csajokat kaphatta meg.
"Sziasztok, lányok!" Csak eddig jutott el velük.
Elmagyaráznám a kódot. 5: Szopás.
8: Teljes behatolás...
...koccintsunk arra,
akinek a legbénább a sérója, de a legjobb a menyasszonya.
Hölgyeim és uraim, Timre és Maryre!
Timre és Maryre!
Tehát ránk.
Bárcsak mondtam volna: "Szeretlek."
Mondtad is, apa.
Érzékeltetted.
Az érzékeltetés nem elég egy esküvõre.
Ugyan már, jó volt így.
Nekem nagyon tetszett. Ne szabadkozz már!
Azt csinálok, amit akarok, fiatalember. Megbocsátanál egy percre?
...késõbb talán mesélek majd arról,
milyen hibái vannak Timnek, mint embernek és mint pingpongjátékosnak.
De
fontos, hogy elõbb elmondjam
a lényeget: Életemben mindössze
három férfit szerettem.
Az apám egy pokróc volt, így marad a drága Desmond bácsi,
B.B. King, nyilván, és ez a fiatalúr.
Egyetlen tanácsot adnék csak a házasodóknak.
Végsõ soron mind egyformák vagyunk.
Megöregszünk, és túl sokszor ismételgetjük ugyanazt.
De olyan házastársat kell keresnünk,
aki kedves.
Márpedig a fiam kedves
és jószívû.
Sok mindenre nem vagyok különösebben büszke
az életemben, de nagyon büszke vagyok,
hogy a fiam apja lehetek.
Elnézést a zavarásért, de kérhetnék öntõl autogramot?
Nem. Nem.
Ez itt egy esküvõ, a teringettét! Az igaz szerelmet jöttem ünnepelni,
nem azért, hogy cetlikre firkantsam a kusza aláírásomat, hogy eladja az eBayen,
és a következõ esküvõre elfogadhatóbb kalapra is teljen.
Látom, összeismerkedtél May tántival.
Atyaég! Névtáblával kéne közlekedniük.
Rajtad a sor, Kittle Kattle.
Nem is tudom, D bácsi.
Nem valami rendesek a pasik.
Nem azok, drágám?
Tapasztalataim szerint nem.
Sok mindent elvárnak, de nem szeretik viszonozni.
- Ez fincsi. - Igazán?
Tetszik, ahogy azt mondod: "fincsi."
Bánod, hogy nem szárazabb napot választottunk?
Nem.
A világért se cserélném le semmire.
Huhh!
Hát így indul.
A sokféle közös napunk.
Buli!
Posy.
Úgy ám, Posy.
A legszebb kislány a világon.
Aput szeretnéd. Igen, tudom.
Jól van.
Senki se tud felkészíteni arra, mi történik, ha gyereked születik.
Amikor a karodban tartod a babát, és tudod, mostantól ez a kötelességed.
Senki se tud felkészíteni a szeretetre és a félelemre.
Bájos.
Te olyan csúnya baba voltál.
Inkább csimpánz, mint gyerek.
Emlékszem, mikor elõször láttalak,
hálát adtam Istennek, hogy nincs messze a londoni állatkert.
Na, add ide a picurt, hadd lássam, visszapattan-e.
- Biztos... - Persze, biztos visszapattan.
- Nézd! - Bármire képes.
- Nézd! - Helló!
Édesem!
Senki sem tud felkészíteni a szeretetre, amit a szeretteid éreznek iránta.
És semmi sem tud felkészíteni
a gyermektelen barátok közönyére.
- Odamész Jay bácsihoz? - Nem, kösz, így jó. Pompás.
És döbbenetes, milyen gyorsan el kell költöznöd
egy új helyre, amit nem is engedhetsz meg magadnak.
- Nézd, mit találtunk. - Nézd csak, ki ez itt!
- Édesem! - Bocsi!
Váratlanul feleslegesnek tûnik az idõutazás,
mert az élet összes részlete olyan örömteli.
BOLDOG SZÜLINAPOT, POSY
Hogy hívják?
- Azt hiszem, Horace. - Hát persze.
Azt mondták, a legfontosabb keresztapai tudnivaló,
hogy sose hozzak kisebb ajándékot a gyereknél.
Fogd be, te öntelt tuskó!
Nyugi, én nem hoztam semmit. Úgyse értékelné. Még nincs agya.
Meglep, hogy eljöttél, Harry. A babazsúr nem a te mûfajod.
Lépre csaltak, Mary. Azt mondták, lesz ingyen pia.
Utálom a gyerekeket.
Na és Kit Kat hol van?
Nem tudom, azt mondta, 3 körül itt lesz.
A lila muffint külön neki készítettük.
- Megjött! - Emlegetett szamár.
Megvárjuk Kit Kat nénit.
- Helló! - Jimmy!
Hol van a húgom?
- Azt hittem, itt. - Nem, még nem ért ide.
Ez nem jó hír.
Hogy érted ezt?
Civakodtunk a reggel. Egy semmiség miatt, de õ inni kezdett, és...
Bevágta magát a kocsiba, hogy idejöjjön,
azt mondtam, majd utánajövök, szóval...
Baz Luhrmann-nek van egy Napolaj címû száma.
Arról szól, hogy a jövõn aggodalmaskodni
annyit ér, mintha rágózással próbálnánk megoldani egy algebraegyenletet.
A valódi gondok az életben
mindig olyasmik, amik fel se merültek az aggályaid közt.
Mi történt?
Veszekedtünk.
És
talán nem voltam egészen józan.
- Hogy van? - Nincs jól.
Mikor hagyott ott? És hol? Pontosan tudni akarom. A pontos idõt. A pontos címet.
Megjöttünk. Bocsi, bocsi!
Gyere!
Istenem!
- Helló! - Hát itt van.
Lakik itt egy kisbaba?
Igen, és izgatottan vár. Lent van.
Boldog szülinapot, Posy!
Bocs. El kellett mennem Kit Katért.
- Azt hittem, kocsival jön. - Kiderült, hogy nem tudott.
- Jól van? - Majd késõbb.
Aggódom Kit Katért.
Igen. Megértem.
Borozott, míg mi teáztunk.
És Jimmy nem bánt vele kedvesen.
És nem kellett neki a lila muffin.
Helyre kéne hozni a dolgot.
Igen.
Csak tudod,
szerintem magának kéne helyrehoznia.
Lehet.
Vagy nem.
Édesem! Mi történt?
Te vagy a legjobb ember a világon. A csúcson vagy a feleségemmel. Nem értem.
Lehetséges,
hogy én vagyok a bukott ember.
Mindenhol van olyan családtag,
akit megbuktatnak, aki bukdácsol,
akinek egy csõdtömeg az élete.
A mi családunkban talán én vagyok az.
Nem.
Na jó. Elárulok egy titkot.
De ígérd meg, hogy megõrzöd!
- Mi mindig megõriztük egymásét. - Tényleg?
Megígéred, hogy soha, de soha,
de soha, de soha
de soha nem mondod el senkinek?
Igen.
Tudok idõutazni.
Miért állunk a lépcsõ alatt, egy szekrényben?
Mert vissza fogunk repülni az idõben, hogy pár dolgot másképp csinálj.
Bírom, amikor viccelõdsz.
Fogd meg a kezem! Hunyd le a szemed!
Te jó ég! Istenem!
Úristen, istenkém!
Ez most komoly?
Bárhová visszamehetek az idõben, erre életem legrosszabb bulijára hozol.
Ez van. Menjünk!
- Dolgunk van. - Micsoda?
Meg kell akadályoznunk, hogy találkozz Jimmy Kincade-del.
Gyorsan, befelé!
- De mindjárt belém zúg! - Ezúttal nem.
Ki az a csini lány? Jennifer, nem?
- De. - Vad!
- Klassz a szoknyád, Jennifer. - Köszi!
Oké, már értem.
Ha nem találkozott volna velem, akkor mással feküdt volna le.
Fojtsuk el csírájában, mi?
Elnézést, Jimmy!
- Bocs! - Ismerjük egymást?
Igen.
Nagyon is. Bocs!
Már az elején is ezt kellett volna tennem.
Boldog új évet mindenkinek! Boldog új évet!
Mars vissza a szekrénybe!
Elképesztõ!
- És most mi lesz? - Isten tudja.
Azt remélem, hogy mostantól
kerülni fogod a hitvány és rossz pasikat, mert hitványak és rosszak.
Mióta vagy te ilyen komoly?
Amióta felderengett, hogy elveszíthetlek.
Kapaszkodj, lehet, hogy furcsa lesz.
A jövõben megváltoztak a dolgok.
Te jó Isten!
- Mi az? - Jay.
- Jay Jay? - Igen.
És imádnivaló. Te jó ég!
Na jó,
csináljuk!
Gyertek már!
Anya most bontott ki egy doboz kekszet.
Feladatot szántam neked.
- Tudom, mit fogsz mondani. - Kapj be egy kekszet, és segíts!
De a többit hagyd meg D bácsinak!
Csak rendet teszünk.
- Minden oké? Hiányoztál. - Igen.
- Anyukád kertészkedni invitált. - Oké.
Csak rendet teszünk, igazítunk egy kicsit a kerten. Kukába mindennel, ami elszáradt!
Ilyesmit keresünk. Jó? Az ilyeneket.
- Elszáradt. - Ezt nézd!
A bogarak rágták meg, igaz?
- Hogy ment? - Abszolút kielégítõen.
Örülük. Majd mesélj róla!
Készítenél vacsit, mert 6-ra
le kell adnom valamit, különben kirúgnak?
Persze. El se tudnék képzelni jobb idõtöltést.
Oké, hol van a világ legédesebb gyereke?
Gyere apucihoz, hadd tömjek pempõt a szádba!
Hát, szia, kisfiú!
Te csak
várj meg itt, mindjárt visszajövök.
Apa, volna egy perced?
Persze. Hallgatlak.
- Nem mehetek vissza a szülés elé, ugye? - Nem. Megemlíthettem volna.
Addig nincs gond, amíg ki nem jön, de ugyanaz a sperma kell egyazon pillanatban,
hogy ugyanaz a baba legyen,
szóval a legkisebb eltérés is más gyereket eredményez.
Szóval minden ugyanolyan marad tegnapig? Ami elõtte volt, elveszett?
Mint mindenki más számára.
Oké. Érdekes.
Ez kemény. Szeretlek, apa. Mennem kell.
- Menjetek haza! - Nem.
Nem megyünk el, amíg nem találunk
módot arra, hogy ez sose történjen meg újra.
Elmennétek végre?
Szakítanom kell Jimmyvel, ugye?
Örökre.
És
abba kell hagynom a piálást.
És stabil állás kell.
És olyasvalakivel kell járnom,
aki kedves és unalmas.
Ez az!
És tudod, aki kedves, még nem biztos, hogy unalmas.
Mondanál egy példát?
Matt Damon?
Oké.
Akkor Matt Damonnel fogok járni.
Nem láttad Jayt mostanában?
A te Jayedet? Akinek feláll a haja? És úgy néz ki, mint egy Muppet-báb?
Õt.
Eszembe jutott valamiért. Mindig odavolt érted.
- Tényleg? - Igen.
Fura!
Gondoltam, meghívom vacsizni. Ráérsz?
Talán. De elõbb rendbe hozom magam.
Jó. Elég szarul nézel ki.
- Joanna! - Hála az égnek, hogy visszajöttetek!
- Kész rémálom volt. - Tudom. De minden rendben.
- Õ hol van? - Életem legrosszabb éjszakája volt.
Hol van Posy?
Itt, ni! Szia!
Szia! Hát szia!
Hogy van az én kis drágaságom?
Csináljunk még egyet!
Felejtsd el! Nem.
Fájt, és meg is híztam. Totál elhíztam.
Egy kicsit meghízott, ugye?
Mondd meg anyunak, hogy kell egy húgocska.
Nem. Mondd meg apunak, örülsz, hogy egyke vagy.
Szerencsére fiatalok és felelõtlenek voltunk, így csakhamar négyen lettünk.
Ez hihetetlen. Posy Lake csak 3 éves,
de mindjárt megdönti a nõi 10 méter olimpiai rekordját.
Sikerülni fog! Ez az, megcsinálták! Fantasztikus!
Zseniális volt. Nagyon jó vagy!
Átaludta az egészet.
Segítenél? Úgy izgulok!
Mit vegyek fel a bestseller-szerzõs vacsihoz?
Végzek a kis szörnyekkel, aztán megyek.
Remek. Köszi!
Rajta!
Oké. Ehhez mit szólsz?
Csodás. Kérdés lezárva. Remek.
Nem. Vedd komolyan! Ez...
Nem is tudom. Nem, undorító.
- Igen. - Uncsi,
és slampos vagyok benne.
Igazad van. Uncsi és slampos. Nem tetszik.
Na jó. És mit szólsz ehhez?
Csodás. Ezt kerestük.
Nem, túl cicis.
Igazán?
- Oké. - Ez nem túl cicis.
Nem. Nem megyek magassarkúban. Kurvás.
- Nincs magassarkú. - De nélküle rövid a lábam.
Kurvás akarsz lenni, vagy olyan, mint egy törpe?
Vigyázz! Vigyázz!
Ez az!
Nem.
Nem!
Ez már döfi!
Nem, most csak kijöttem a ruháért, amit erre rávehetek. Rossz fiú!
- És ez? - Nem rossz.
- Vagy ez? - Ez beugratós kérdés, ugye? Ez ugyanaz.
Nem!
Nem?
Oké. Szerintem ez nem is olyan rossz.
Igen, pazar.
- Komolyan? - Igen.
Oké. Remek. Jó.
És ha inkább a kék lenne?
- A kék? - Igen.
Az elsõ, amit felpróbáltál, és ami uncsi és slampos,
de mégsem uncsi és slampos?
- Igen, szerinted melyik a jobb? - Nem tudom. Kezdek bekattanni.
- Azt hiszem, a kéket szeretném. Igen. - Oké.
Oké. Oké, akkor ez legyen?
Elragadó vagy benne.
- Tényleg? - Igen.
Jó, köszi!
Istenem!
Hol van Posy?
Lent hagytam.
De ugye nem hagytad nyitva a kéziratos szoba ajtaját?
Nem hinném.
Nézz rám! Nézz a szemembe,
és úgy nyugtatgass! Vége az életemnek.
Muszáj kimennem úgy két percre, talán egy is elég.
Ne merészeld!
Nehogy felvedd! Most mit csináljak?
Szerintem fel kéne vennünk.
Ha felveszed, megöllek a telefonnal.
Nem veszem fel, de tényleg ki kell mennem.
Nem, nem mehetsz ki, nem mehetsz. Nem.
Na jó, rendben.
Sajnálom, Mr. McEwan.
A könyve zömét elolvastuk, csak hát a többi részét
kiszínezték vagy összetépték.
Igen.
Nem hittem, hogy Posy tudja használni a gépet. Tulajdonképpen lenyûgözõ.
Mi van már? Miben segíthetek?
Mary!
Nem, minden... Elnézést.
A fiad majd elmagyarázza.
Az anyád az.
Szia, anya!
Nem, nincs gond. Azonnal...
Odamegyünk.
Jó, szia!
- Szia, drágám! - Anya! Hogy vagy?
- Õszintén? - Miért ne?
Kurva dühös vagyok.
Apád nélkül nincs kedvem élni.
Mary! Gyere, fõzzünk egy teát!
- Hogy vagy? - Jól.
- Ettél már? - Igen, persze.
Desmond!
- Hogy vagy? - Pompásan, kösz.
Bár kicsit meleg van.
De az apád nincs valami jól.
Rákos.
Igen.
Nagyon elszomorít, Tim.
Az esküvõdön azt mondta, szeret.
- Így igaz. - Tudom.
Az volt életem legjobb napja.
Úgyhogy most ez a legrosszabb.
Apa!
Az ég szerelmére!
Ne kezdd még te is!
Mit?
Kit Kat az elõbb rontott be kisírt szemekkel, most meg jössz te.
Mit mondott anyátok?
- Az igazat. - Jó,
és azon kívül?
A dohányzás az oka, de nem módosíthatom, a születésetek elõtt kezdõdött.
Anyátok különben se járt volna velem,
ha nem lettem volna olyan szexi dohányos.
Amint lehetett, diagnosztizáltak, de már túl késõ volt.
- Mennyi van hátra? - Hát,
lehetséges,
hogy még évek.
De valójában?
Sajnos csak hetek.
Megtörtént már ez a beszélgetés?
Meg.
És hogy alakult?
Kicsit elhagytam magam.
Megöleltelek.
- Bocs. - Azt hittem, az idõdologgal...
Nem, sose állítottam, hogy helyrehozhat dolgokat. Biztos vagyok benne.
Az élet ilyen is, olyan is, akárki vagy.
Vegyük Jézust! Isten fia volt, aztán nézd meg, hogy végezte!
Tudom,
mégis becsapottnak érzem magam.
Ne tedd! Én az ellenkezõjét érzem. Csak rákos idõutazók hagyhatják abba
a munkát 50 évesen, hogy többet pingpongozhassanak a fiukkal.
Jó.
Szóval ezért mentél nyugdíjba?
Bocs, hogy fel kellett hívnunk. Súlyosbodott a helyzet.
És el kell mondanom neked valami fontosat. Hadd kérdezzem meg,
eláruljam a nagy titkot,
vagy magad szeretnéd felfedezni, ahogy én tettem?
Jézusom, van még egy titok?
Kevésbé drámai. De sokkal fontosabb.
Ez az igazi királyság.
Ki vele! Mondd el!
Ne húzzuk az idõt!
Így hát apám elmondta nekem a boldogság titkos receptjét.
A terv két részbõl áll. Az elsõ az, hogy éljem tovább a szokásos életemet,
napról napra, mint bárki más.
Ez a jelenlegi nyilatkozatunk, az átdolgozott bekezdést kiemeltük.
Rupert! Rupert, csak ennyit tudtok?
Nem. Egyáltalán nem. Átírjuk.
Kettes napirendi pont.
Jó napot, uram! Itt fogyasztja el, vagy becsomagoljuk?
- Csomagolják be! - Igazán? Semmi gond.
Pompás, ez így 4,24 lesz, uram. Köszönjük!
Pompás. A visszajáró, uram. 76 penny.
- Köszönöm. - Mi köszönjük. Üdvözlöm!
Itt fogyasztja, vagy elvitelre?
Önök szerint a vádlott, John Welbeck bûnös vagy nem bûnös a vádban?
Nem bûnös.
- Egybehangzó az ítélet? - Igen.
- Köszönöm. Leülhetnek. - Hála az égnek!
A vádlottat felmentem.
Álljanak fel!
- Villanyoltás? - Igen.
Nehéz napom volt.
De aztán jött apa tervének második része.
Azt javasolta, éljek újra minden napot majdnem ugyanúgy.
Elõször a stressz és az aggályaink miatt
nem vesszük észre, milyen szép tud lenni a világ,
de másodszor figyeljek oda rá.
Rendben, apa.
Egy próbát megér.
Hogy áll a nyilatkozatunk?
Tessék, az átdolgozott...
Robert, ez trehány munka. Csak ennyit tudtok?
Gondoljátok át alaposabban!
MEKKORA PÖCS
- Jó napot, uram! - Jó napot!
- Itt fogyasztja el, vagy becsomagoljuk? - Csomagolják be!
- Szatyrot kér hozzá? - Nem, kösz.
Pompás. 6,23 lesz. További szép napot!
Köszönöm. Viszlát!
Üdvözlöm!
- Nézz körül! - Mi van?
- Hát nem pazar ez a terem? - De.
Gyere!
Nem bûnös.
Fantasztikus!
Akkor nem is volt olyan rossz a napod?
Nem. Egész jó volt.
Végül is nagyon jó volt.
Hát, ez nagy megkönnyebbülés,
mert ha rossz napod lett volna,
úgy érezném, szexelnem kell veled, hogy kárpótoljalak.
Jó éjt!
Szörnyen rossz nap volt.
Borzalmasan alakult.
Kirúgtak a munkahelyemrõl.
És megöltem valakit.
Akkor tényleg rossz napod volt.
- Iszonyatos. - Azt elhiszem.
Életem legrosszabb napja.
Úgy sajnálom!
Persze vannak napok, amiket nem akar újraélni az ember.
Jól vagy?
Na jó, készen álltok?
Persze hogy nem. Utálatos nap ez.
Egy perc, és jövök.
Ez zseniális.
Dickens annyira ért a finom viccekhez, apró gegekhez.
Honnan jöttél?
A...
Értem.
A nagy nap.
Kösz, hogy beugrottál. Milyen Desmond bácsi öltönye?
Makulátlan.
Kiváló.
- Mondtam, hogy a Nick Cave-számot kérem? - Gondoskodtam róla.
Kösz!
Felolvashatom ezt a kis részt?
Csak nyugodtan, nem szorít az idõ.
A rómaiak bizonyára sokat bosszantották egymást az orrukkal.
Talán emiatt lettek olyan nyughatatlan nép.
Akárhogy is, Mr. Wopsle római orra olyannyira bosszantott engem...
Mi a véleményed a gyerekekrõl?
Hogy érted?
Nincsenek sokan, nem igaz?
Tessék?
Csak ketten legyenek?
A kínaiak ennyit se engedélyeznek.
Arra gondoltam, hogy talán
- itt a biztosítékbaba ideje. - Tessék?
Ha nagyon okos az egyikük,
nem szeretnénk, ha a másik butának érezné magát.
És ha lenne egy harmadik, akkor két boldog butusunk lenne.
Mi a véleményed?
Életem legnehezebb döntése volt.
Ha igent mondok a jövõre, nemet mondok az apámra. Örökre.
Nem várhatnánk még egy kicsit?
Dehogynem.
Igazad van. Igen.
Na és most?
Vagy most?
Most?
Jó,
rendben.
Komolyan?
Apa mindig több gyereket szeretett volna.
Szóval...
Az is lehet, hogy nem sikerül.
Igaz.
Lehet, hogy ma van a nagy nap.
El se hinnéd, milyen aprólékosan ismerem a kórházba vezetõ utat.
Megbocsátasz egy percre?
Le kell mennem.
...17-20-ra áll a meccs a hihetetlenül szoros küzdelemben,
amit a pingpong történetének két legtökéletesebb játékosa vív.
A tömeget lebilincseli az ifjabb játékos, és leveszi a lábáról
az idõsebb versenyzõ illusztris múltjának emléke.
Atyaég, nyertem!
Évek óta nem nyertem.
Ügyes lettél.
És mi a díjam? Persze az olimpiai aranyérmen kívül.
- Be kell érned egy puszival. - Egy puszival?
Egy puszival?
Á, már értem.
Itt a vége?
Itt a vége.
Nincs több plusz idõm.
Már úton van a baba.
Gratulálok!
Fiam!
Apa!
Tehetnék érted valamit? Van valami, amit szeretnél?
Nem is tudom. Végül is
volna valami.
Egy gyors séta.
Gyökeresen ellenkezik a szabályokkal, de ha semmin nem változtatunk,
ha óvatosak vagyunk, nem lesz baj.
Olyan jó lenne!
Iparkodom én. Iparkodom.
Alacsonyan!
Teljes vereség.
Elfáradtam.
Köszi, apa!
Már majdnem el is érkeztem a jelenhez.
Mint minden család, mi is megszoktuk a halál utáni életet.
Így is jó volt.
Minden visszazökkent a régi kerékvágásba, évszakról évszakra,
mint mindig.
Ahhoz is hozzászoktunk, hogy Kit Kat újra boldog.
Aztán meg ahhoz, hogy anya lett.
Bár nem túl jó vagy gondos anyuka.
Végül
levontam a legnagyobb tanulságot az idõutazásaimból.
Egy lépéssel még apámnál is túljutottam.
Oké, bízd rám a gyerekeket!
Nem, maradj csak! Majd én.
Rendben, te hétalvó!
Már nem szoktam idõutazni. A napomat se élem újra.
Próbálok minden nap úgy élni, mintha szándékosan visszajöttem volna arra a napra,
hogy kiélvezzem, mintha az volna az utolsó teljes napja
az én nem hétköznapi hétköznapi életemnek.
Szia, hát már lent vagy! Pompás. Hálás vagyok érte.
Ideülünk szépen.
Posy? Posy!
Fincsi.
Mind együtt utazunk az idõben,
életünk minden egyes napján.
A legtöbb, amit tehetünk, hogy apait-anyait beleadunk,
hogy kiélvezzük ezt a páratlan utazást.
Igen, igen, igen...
Jó, akkor szia!
Szia!
Hamarosan találkozunk.
VÉGE
Hungarian