Въпреки че е правел като всички президенти,
умира от пневмония само след 32 дни.
И така можем да научим от Уилям Хенри Харисън,
че трябва да се обличаме добре и да си мием ръцете,
за да имаме добра имунна система. Край.
Браво, Ани. Ани 2, твой ред е.
Сигурен ли сте? Не искам да го пазя за след ваканцията.
Просто ела тук.
Къде ти е есето? - Тук горе.
Ще е нещо като шоу. - Започва се.
Моят президент е Франклин Делано Рузвелт. Избран през 1932.
Когато почти всички са били бедни. Почти като сега, но без интернет.
Всички, без първата редица, сте бедни.
Гладни и ядосани сте. Така че викайте и тропайте с крак.
Добри вести. Вие сте богати. Смейте се и пляскайте, все едно сте по-добри.
Не му харесвало всички да са бедни, затова им дал работа.
Нарекъл го "Новия курс". Работи здраво и ще станеш богат.
Докосна ли ви, ставате богати. Той вдигнал заплатите.
Секли дървета и им се плащало.
По-лесно се купували къщи.
Да отидеш в колеж. И всички били щастливи.
Но не се тревожете, хора,
вие пак сте по-добре, защото ставате по-богати!
Браво, Ани! Приятна ваканция!
Ще стигнеш ли навреме? - Винаги го правя.
Ще те покрием, успех! - Това е за загубеняците.
Извинете.
Остана ли ви време? - Около десет минути.
Ще го върна вместо вас. - Наистина?
Обещавам.
Благодаря.
Това е шум!
Кой иска безплатни акции, а?
Не ви чувам.
Превод Teddy & Chesstiger SubsTeam bukvi.bg ®
Bulgarian Translator Zone SubsTeam bukvi.bg ®2014
АНИ
Резервация за Бенет? - Миличка, казах ти...
Само някой да мине и да ми се стори, че ти е родител,
ще ти кажа веднага.
Дали ще са Бенет, Сенет, Панагренет, бели, черни, други,
ще ти кажа.
Предполагам, че пак ще почакаш. - Да.
Телефон, за да не пропускаш обаждане.
Безплатен телефон. - Благодаря.
Добре.
За да не пропускаш обаждания.
Ще гласувам за вас на кметските избори.
Това не е част от кампанията.
Но ще се радвам.
Това е. Приключихме. Благодаря.
Дай ми нещо, че горя.
Целуна няколко бебета. Няма да хванеш колики.
Права си. - О, Уил.
Що не поклатиш малко глава и не кажеш как е? Все едно работя в зоопарка.
Ожени се за мен, Уил! - Да, разбира се.
Съжалявам. - Нищо. Дойдох само за канолите.
Ще се видим ли другия петък? - Знаете.
Хей, момиче! Как мина?
Може ли? - Разбира се.
Само ако ги дадеш на моето момиче. - Благодаря.
Замръзни!
Замръзни, малък плъх! Знам, че ме чу.
Ела тук.
Тези са от Лу. - Така и изглеждат.
Ще му кажа, че ги харесвате. - Да не мислиш, че някой иска умница?
Не. Иначе нямаше да си тук!
И причината, за да си тук е, че взимам 175 долара на седмица за теб.
Което, повярвай, не си заслужава.
Трябва да те сложа на каишка. - Много сте красива.
Преди бях звезда.
Бях в най-великата група. CnC Music Factory.
Ходех в Арсенио Хол Шоу. - 16 септември 1991.
Бях прекалено добра за тях. Уволниха ме преди да изляза на сцената.
Имате прекрасен глас. - Ще умра с тази тайна.
Чудовище, върни се! Не съм свършила с теб!
Не ти казах, че почти станах звездата на Хуги.
Как стигнах до тук?
Намери ли ги? - Не, но няма нищо.
Съжалявам. - Вещицата ще ни чуе.
Те няма да идат в този ресторант. - Тихо, Пепър, ще идат.
Ти тихо, Изабела. Ани няма да намери семейството си.
И ние няма. - Не говори така.
Не я слушай, Мия. Ще те осиновят, обещавам.
Все го повтаряш. Почти на 13 съм. Никой не иска тинейджър.
Напротив. За всички ни има семейство.
Ще го прочетеш ли отново? - Да.
За стотен път? - Да, прочети го, Ани.
Но тихичко.
Отидоха при Домани, поръчаха две каноли и ми написаха бележката.
Моля, грижете се за детето ни. Казва се Ани.
Скоро ще се върнем за нея. Има половин медальонче на врата си.
У нас е другата половина.
Така като дойдем, ще знаем, че тя е нашето момиче.
Може ли да го видя?
Ще се върнат за всички ни. Обещавам.
Може би далеч
или може би наблизо.
Той сигурно си налива кафе,
тя може би оправя вратовръзката му.
Може би в къща
или близо до някой хълм.
Тя свири на пиано.
Той е зает със сметки.
Обзалагам се, че са млади, че са умни.
Че колекционират пепелници или изкуство.
Обзалагам се, че са добри. Защо да не са?
Единствената им грешка е, че са ме изоставили.
Може би вече е време
и като се събудя
ще са с мен, ще ми викат "миличка".
Може би.
Обзалагам се, че той чете, че тя шие.
Може би ми е направила цял гардероб с дрехи.
Може би са строги.
Не ми пука, стига да са мои.
И може би тази молитва,
последна по рода си.
Ела да вземеш детето си.
Може би.
Ставайте!
Ставайте, плъхове! Ставайте от леглата!
Рано е. - И е събота.
Благодаря за датата и часа. Сега времето.
Вали! И днес идва социалният инспектор.
Трябва да изчистите всичко. - Не трябва ли да предупредят?
Не трябва ли да съм жена на Джордж Клуни? Ставайте и чистете!
Кой е Джордж Клуни? - Точно, момиче, точно.
Без закуска, докато тук не блести! - Толкова да я мразя!
И ако намерите някакви стотинки, мои са!
Сънувах прекрасен сън. Пързалях се по истински лед.
Запази сънищата си за хубави неща. Като шопинг с кредитна карта без лимит.
Или лакомства. - Или да летиш до луната.
Все неща, които никога няма да станат.
Чистете все едно от това зависи живота ви, защото е така.
Това е трудният живот.
- Какво значи това?
Че животът ни е скапан.
Животът е труден за нас.
Вместо нежност, получаваме заповеди.
Вместо целувки, има ритници.
Това е трудният живот.
По-малко пеене, повече чистене. И банята да заблести!
И не ми пипайте аптечката!
Животът е труден за нас.
Вместо нежност, получаваме заповеди.
Вместо целувки, има ритници.
Животът е труден за нас.
И сякаш вятърът все брули,
като че ли няма никаква светлина.
Не ти ли се иска да хвърлиш парцала? По-лесно е от гасене на пожар.
Сам си, когато сънуваш кошмари.
Никой не го е грижа, че растеш, или крещиш.
Живот на празен стомах.
Изгнил вмирисан живот!
Пълен с тъга живот!
Живот без бъдеще.
Не сме виждали Дядо Коледа. - Дядо Коледа ли? Кой е това?
На никой не му пука.
Защото си дете-чудовище. Това е трудният живот.
Банята да заблести! Но не докосвайте аптечката ми!
Съжалявам.
Метлата. - Идва.
Пластмаса. Хартия.
Казах без пеене и танцуване!
Това е трудният живот.
Инспекторът е тук. Ето, чети книга. Реши си косата, за теб това.
Нареди го. Котка е.
Аз какво да правя? - Моли се.
Опитах. Не се получава.
Време е за шоу. Правете се на добре обгрижвани.
Обичаме ви, мис Ханиган. - По-спокойно, никой няма да се върже.
Ела тук.
Здравейте.
Вие ли сте Колийн Ханиган? - Това е моминското ми име.
Но и не съм омъжена. Сещате се.
Елате, момичетата тъкмо се забавляват.
Да започнем от банята? - О, колко сте директен!
Ще ви следвам плътно.. - Моля?
Какво? - Не, аз ви питам.
Ето. - Чакай, какво?
Изпусна това.
Това е цялата информация.
Много домове сме сменили.
Това милиони ли е? - Това ти е номерът, идиот.
Какъв е този номер? - За да ни следи правителството.
Чакай, от там трябва да си взема досието. И ще намеря родителите си.
Ще го препиша. Разсейвай ги. - Добре.
Знаете ли, хората питат за банята, но остават в спалнята.
Какво? - Знаете го.
Може ли да отида в библиотеката?
Да говорим за това, след като красивият инспектор без халка си иде, а?
Може ли да си измия зъбите, нещо ми е останало от закуската?
Четката ми е в аптечката. - Там ли?
Сега се сетих. Свърши пастата за зъби.
Ще купиш ли на път към библиотеката?
Благодаря, мис Ханиган, довиждане, г-не. - Чао.
Изглежда чудесно дете. - Да, така изглежда.
Познавам тази походка. Колко искаш? - 42 долара и 55 цента.
За кога? - Сега.
Иди обери банка. Ето ти маска.
Ще ги изработя. Моля те, Лу. - Това лице!
Вземи стоката с изтичащ срок отзад.
Благодаря. - Какво правиш, момиче?
Не ги изхвърляй, смени датата.
Вярвам в работата. Не се задоволявам с малко.
Направих компанията си, за да бъде световен лидер.
Това искам да направя и с града.
Искам да разцъфне отново.
С 20 пункта надолу сте. Похарчихте много, но не се получава.
Как ще промените решението на хората?
Само за пари се мисли, а? - 4.3 млрд.
Аз имам чувства. И съчувствам на хора...
Ето един доволен клиент. - Господи. Това е ужасно.
Може ли бизнесмен да управлява град?
Със Стакс направих безотказна телефонна мрежа.
Като кмет ще изградя безотказно управление за гражданите.
Стига гражданите да живеят отвъд 96та улица.
Имаш късмет, че не гласуваш. Политиците са лъжци.
Как да сменя датите?
Една седмица за млякото, две - за сока.
Усмихвай се повече. Усмихна се четири пъти.
Гласоподавателите реагират на истинска усмивка.
Ами одобрението? - 16 процента по-добре.
Ако си сам, 48 процента.
Сякаш си губя времето. Ще спечеля ли, или не?
Загуба на време. - Ще спечелиш.
Сложи това. - Защо? Облечен съм.
Какво правиш? Да не съм от бездомен? - Не говори така.
Всички те мислят за богаташ. Но бъди естествен.
Значи мацката от Оксфорд ми казва да съм естествен.
Ако искаш да успееш, трябва да помниш от къде си тръгнал. Нали, Гетсби?
Похвали ги за храната, но не много.
Няма да ям. - Напротив. Ще ти хареса, но не много.
Нали не искаш да си странен. - Не ям храна за бездомни.
Гладни ли сме, приятели?
Как изобщо спиш спокойно? - С копринени чаршафи и пух.
Здравейте, красавци!
Заповядай. Бог да те благослови.
Обзалагам се, че не ядеш картофено пюре, г-н Стакс.
Шегуваш ли се? Баба правеше най-доброто пюре в Куинс.
Там съм роден и израснал.
Повечето време играех.
Виж това. Не е невероятно, не не е лошо.
Отвратително е.
Ужасно е.
Е...
Сега какви ли ще са настроенията?
Неш, ти видя. Би ли гласувал за мен, ако не си ми подчинен?
Не, сър. - Благодаря за честността.
Уволнен си.
Не отне много време. Вече има и пародия.
Ето затова Китай печели. - Всъщност не.
Може да е благословия под прикритие. Може да не успееш, но ще опиташ.
Говорихме, добре е за положението ми и компанията, а и
градът има нужда от мен.
Спокойно, Батман.
Говори ли с подчинените за това? - С тези, които ми правят милионите ли?
Ако ме направиш кмет, ще имаш всичко, което искаш.
Неш, защо спряхме? - Съжалявам, г-н Стакс, ще се погрижа.
Следващият.
Искам досието си.
Номер DO8 от 4380... - 7.
43 долара и... - 55 цента.
И приложение, подписано от родител или настойник.
Точни са.
Все така ли ще ме зяпаш? - Съжалявам.
Следващият. - Ще ми го прочете ли?
Много съм напрегната.
Ани Бенет. Изоставена в район 26, на видима възраст
4 години. Настанена в приемен дом. Няма повече данни.
Какво значи без повече данни?
Само това знаем за теб. Съжалявам, скъпа.
Няма нищо. Ще се оправя.
Слънцето ще изгрее утре.
Заложи последния си цент на утрешния ден.
Ще има слънце.
Само мисли за утре.
Махни прахта и тъгата,
до край.
Ако съм заклещена в сив и самотен ден,
вдигам глава, усмихвам се и казвам:
Слънцето ще изгрее утре.
Трябва да изчакаш до утре
какво ще стане.
Утре, утре, обичам те, утре.
Само на ден разстояние.
Ако съм заклещена в сив и самотен ден,
вдигам глава, усмихвам се и казвам:
Слънцето ще изгрее утре.
Трябва да изчакаш до утре
какво ще стане.
Утре, утре, обичам те, утре.
Само на ден разстояние.
Какво става? - Не знам, не съм химик.
Джими направи един експеримент с нитро за двигателя.
Ето, мисли за околната среда.
Мисли с перспектива. Чудно, и снимки правят.
Направете нещо. Време е да си ходи.
Мадам. - Прибирам се в колата си.
Ще се разходя. - Какво?
Искам да остана сам. - Нямаме време за това.
Знам как да вървя. - Ще ти пратя маршрута.
Няма нужда. - Ти си виновен!
Полека, поличке! А ти... Съжалявам.
Хей, Стакс! Телефонът ти ме убива, брат!
Хвани го! - Казах да спрете!
Удари го! - Оставете го намира!
Оставете го! - Май го е страх.
Оставете го!
Гледай къде вървиш! - Добре ли си?
Щяха да те прегазят. - Съжалявам.
Недей, просто внимавай.
Защо тичаше? - Трябваше да бързам.
Деца.
Деца с бактерии.
Как беше в библиотеката? - Образователно.
Какво ли значи това за теб?
Казах на инспектора, че не те искам вече.
От другата седмица си чужд проблем.
Казаха ли при кого? - Не при кого, скъпа.
А къде - в общ дом.
Може би това ще те научи да мълчиш.
До къде сме с новите телефони? - Батерията държи 150 часа.
Казах, че искам седмица.
В момента телефонът изгаря ръцете на хората.
И тогава казах на мама, а тя ми отвърна...
каза... Изгорихте ме!
Спокойно, подписала е споразумение.
Какво има? - Нагоре сме с пет пункта.
Харесали са повърнята му върху бездомните?
Не, Грейс, харесали са как спасява момиче от прегазване.
Някой го е записал и качил в интернет.
Аз съм малка и не гледам къде вървя.
Но попаднах на бъдещия кмет, който ме спаси.
Фантастично, Уил. Казвам ти, това е най-хуманният акт в кампанията ти.
Респект. - Не се приема.
Защо не си ми казал за това?
Като Батман. - Трябва да се възползваме.
Покани я на обяд. - Не.
Направете снимки, после поема пресата.
Знам ли къде е? - Тук е най-доброто.
Дете без родители от Харлем. Чу ли? Без родители. Харлем.
Вената ти пулсира.
Ще я взема. - Не, Грейс ще я вземе.
Да не искаш този да изплаши момичето?
Дори не знам какво правим. - Моля те, заради мен.
Ще ти спукат задника в Харлем. - Не ми затваряй.
Благодаря ти. - Не смей!
Вие ли сте Колийн Ханиган?
Исках да поговорим за момиче, което е под ваша опека.
Ани.
Работя за Уилям Стакс и той иска да изведе Ани на обяд.
Защо? - Вчера случайно се запознали.
Не е ли споменала? - Не.
Нямахме време да поговорим по женски снощи.
Ани! Значи случайно са се срещнали?
Защото забелязах, че има следи по врата й.
С удоволствие ще направим дарение на организация по ваш избор.
Кого да избера?!
Да видим - организацията за китовете...
или чиста вода, но няма да има китове без вода.
Знаете ли, дайте в кеш. Аз ще ги предам.
Чудесно. - Ани! Тя е ангелче.
Не наследяваме Земята, взимаме я назаем от децата.
Чудесно становище. - Ето я и нея.
Здравей, Ани. Аз съм Грейс, работя за г-н Стакс, с когото се срещна вчера.
Той те кани на обяд.
Няма да те задържаме. - Зодръжте ме, колкото искате.
Ама наистина ли?
Невероятно.
Вземи, каквото искаш. - Наистина?
Да.
Искам това!
Децата си падат по сладките май.
Ани? Май е по-добре да дойда с теб, за да съм сигурна, че всичко е добре?
Така съм добре, мерси. - Чао!
Хей, красавице!
Как е да имаш известно дете? - Какви ги плещиш?
Това е Ани, твоята Ани.
Излиза ли ти се? Нещо ми се танцува. - Не съм ударила дъното!
Обожавам да ме унижаваш!
Няма нищо, тя ме харесва.
Господи, толкова е вкусно.
Г-н Стакс иска да се снима с теб, ако нямаш против.
Добре. Защо?
Хората искат да знаят дали си добре. - Кои хора?
Всички, видели това.
Косата ми е огромна.
Може да пуснем, каквото искаш. - Може ли Talk радио?
Наистина ли не искаш музика? - Обичам Talk радио.
Успокоява ме. - Мен също. Като малка го обичах.
Мислех, че са ми приятели. Съжалявам.
Това прозвуча много тъжно.
Имам много приятели. Не се тревожи.
Работя много, но имам приятели.
Колко приятели му трябват на човек?
Като съм с нашите и ме питат дали съм щастлива.
Но това е друга история. Но не си говорим така.
Не би трябвало да ме питаш за тези неща.
Добре.
Ето я! Нашето малко сираче Ани!
Изоставено дете.
Хей, това е... Това е... Да започваме
Чакай малко. - Моля?
Първо да ядем. Пътуването беше дълго.
Да, разбира се.
Да хапнем, имаме време. Добре.
Как си след вчера?
Какво е това? - Как така?
Просто...
На 10 съм, но не съм глупава. - Не съм го казал.
Че си на 10, или че си глупава. Работата е там, че...
Не знам на колко си. - 10.
Сега знаем, че не си глупава.
Но много хора, видели снимката ни,
мислят, че ще съм добър кмет. - Защо?
Защото съм богат.
И спасих сираче. - Не съм сирак, а изоставено дете.
И не си ме спасил. - Как така?
Измъкнах те от гумите на вана. Няма ли да ядеш?
Знаеш ли?
Честите срещи с теб ще са добре за кампанията ми.
Така ли се става кмет? - Да, лудост е.
На бас, че ако живея при теб, ще станеш президент.
Това...
Това не е планът.
Май иска да ти каже нещо.
Всъщност идеята не е лоша Ани да живее с теб.
Какво? - Разбрах,
че е пренаселено там, където живееш.
Искаш ли повече пространство? А?
Да живея с най-богатия на света? Да, може и да ми хареса.
Супер. - Гай?
Само за няколко седмици. После се връща там, от където е дошла.
Изоставено дете ще те вдигне с 15 пункта.
Искаш да се правя на баща?
Лесно е. Трябва ми само легло и храна. Не е нужно да правиш нищо.
А и получаваш по 157 долара на седмица.
Да ти изглеждам, че ми трябват 157? - На всеки му трябват 157 на седмица.
Нали не мислиш да го направиш?
Искахте снимки, нали?
Сега тя иска снимки. - Сега заедно.
Усмивка.
Наистина ли ще го направиш?
Няма да я усетим. Все едно си имаме костенурка.
Ще си е удар.
Как се казваш?
Казва се Ани и ще остане малко с г-н Стакс.
Той ще те осинови ли? - Не, не. Аз имам родители.
Ще е временно, ако ни позволят.
И сега? - Следващият.
Трябва ми временно одобрение за настойник.
Има одобрение 6 седмици и ви трябва форма NYS84...
Господи.
По принцип не правя така, но вас ви харесвам много.
Малката Ани. Понякога забравям как съм попаднала тук.
За спомен.
Настойникът има ли възможност да осигури приличен дом?
Да продължим напред.
Заповядайте.
Ще има ли втори настойник? - Не.
А искате ли втори настойник?
Какво ще кажеш да ги разведа, докато ти работиш?
Прекрасна идея. - Идвам с теб.
Според кодекса трябва да осигурите поне един източник на вода...
Осигурен. Един прозорец.
И поне по стол за човек.
Мисля, че тази космическа резиденция отговаря. Следващ въпрос.
Как го прави? - Това е смарт къща.
Разпознава гласа ти и изпълнява. Все едно ти е приятел.
Така я считам аз. Но имам истински приятели, не роботи.
Да забравим този и предния разговор.
И да започнем от начало. Чудесно.
Сега ще запиша гласа ти.
И ще го вкараме в системата. Кажи нещо.
Какво да кажа? - Каквото и да е.
Мисля, че тук ще ми хареса.
Готово. Супер. Вече е твое.
Ще вървя сега. Ще се върна. Госпожо?
Там не трябва да влизате.
Тук май ще ми хареса.
Май ще ми хареса.
Сигурна съм, ще ми хареса.
Мисля, че тук ще ми хареса.
Помисли си за нещо и ще се появи.
Мисля, че тук ще ми хареса.
Защото знае какво искаш да видиш.
Чакай, от мен ли зависи?
Има къде да играеш.
Чудесно, до вчера нямах.
Мисля, че тук ще ми хареса.
Трудно е да не ти хареса.
Температурата е автоматична.
Чудесно. Ще ме научи ли да плувам?
Ще ти намерим треньор, спокойно.
Всяко желание е на пръст разстояние.
А ако още не си го пожелала,
направи си списък.
Това стаята на г-н Стакс ли е?
Не, Ани, това е твоята стая. - Майко мила!
Мисля, че тук ще ми хареса.
Сигурна съм, че ще ми хареса.
Знам, че ще ти хареса.
Сигурна ли си, че ще ти хареса?
Мисля, че тук ще ми хареса.
Да, да!
Килерът беше толкова голям, че го помислих за хол.
Сериозно? - Холът колко беше голям?
Помислих го за Кънектикът. - Господи!
Добър ли е? - Така мисля. Просто още не го знае.
Ще ни липсваш, Ани. - Не и на мен.
Най-сетне малко място! - Е, ако ви залипсвам,
само ми се обадете.
Има и за теб, Пепър. Знам, че ще ти липсвам.
И без кейс. Боклук.
Здравейте, г-н Уил Стакс, или по-скоро "кмете".
Не, благодаря, ще почакам тук. Не си търся временна компания.
Не те съдя. Бог е отредил съдба на всички ни.
И твоята е далеч от колата. - К`во?
Моля, отдръпнете се от колата. - Как смееш...
Сериозно? Ще ме напръскаш? Мислиш се за по-добър от мен?
Да, наистина го мисля.
Мис Ханиган. - Какво?
Искам да ви благодаря за всичко, което направихте за мен.
Да не мислиш, че животът е приказка? Няма "живели дълго и щастливо".
Най-гадното е, че само ще опиташ от хубавото, което не е вечно.
И след това усещате само... не хубаво.
Все така говори като й стане зле. - Млък.
Колийн Ханиган. Да ме харесаш във Фейсбук.
Не харесвам нито теб, нито Фейсбук.
Плъхове, да вървим.
Чао. - Какво беше това?
Не се тревожи. - Добре, Неш, да тръгваме.
Има камион.
Вляво, Неш. Не, благодаря не си търся компания.
Какъв е този квартал? - Това е Лу.
Знаеш й името? - Той е мъж.
Здравей, момиче. - Здрасти, нося ти нещо.
Не, тези неща са гадни. Крадят ти личната информация,
за да може големите да те следят и да ти смачкат душата.
Наистина? - Радвам се, че се измъкна от тук.
Пази се. - Чао, Лу!
Със здраве, г-н Стакс.
Съжалявам, просто не те харесва. - Много хора не ме харесват.
Затова правим това. - Спокойно, аз съм симпатична.
Да се поснимаме.
СТАКС СЕ НУЖДАЕ ОТ ПОБУТВАНЕ
СТАКС НА ЕЗДА С ИЗОСТАВЕНО ДЕТЕ
ПОЖАРНИКАРИ ПОДДЪРЖАТ СТАКС
Той иска да стане кмет по две причини.
Да нахрани егото си и да разшири бизнеса си.
И сега приютява изоставено дете.
Хайде де! Да не се залъгваме!
Казвате, че Ани е политически ход? - Чудя се как не е взел още и куче.
Кейти Пери: Коя е тази Ани???
Наистина ли може да си взема? - Не.
Но децата обичат кучета.
Умиляват се като ги видят на улицата. Прав ли съм?
И жените са същите.
А онова? - Отделена рано от майка си.
Трябва й повече любов.
Не и онова, ближе си оная работа.
Здравей, момиче, намерихме се. Няма да те оставя никога.
Ани, как ще го кръстиш?
Като тайфун е! - Санди, така ще се казва.
СТАКС СЕ ИЗКАЧВА
Казах ти!
Ани, снимай се с нас!
Благодаря, Ани.
Пада си по тия неща.
Момиче се премята след селфи с Ани
Кой да си помисли... Стакс новия кмет на Ню Йорк?
Виж.
Какво има? - Не можах да заспя.
Толкова е тихо. Какво правиш?
Работя. - Толкова късно?
Винаги. - Кога се забавляваш?
Така. - Не съм била в Дисниленд,
но не мисля, че там пишат.
Гладна ли си? Няма много, но... Хладилник!
Давай. - Нямаш ли готвач?
Или слуги? - Не, обичам да съм сам.
И защо ти е толкова пространство? - Харесва ми да съм сам.
В голямо пространство.
Мисля, че хората се обграждат с хора, за да чувстват любов.
Не вярвам в това. Единствено може да разчиташ на себе си.
Знаеш ли, сви си юмрука.
Все тая.
Къде са твоите хора? - Много питаш, малката.
Наоколо са. - Искаш ли нови?
Добре ми е. - Знаеш ли?
Гладна съм. И мога да сготвя от всичко.
Избери пет съставки. - Не искам.
Хайде, ще е забавно. - Ани, нямам време...
Не е работа, но е толкова забавно.
Добре, фузили, чедър, стек, нар и изсушени домати.
Чух само две.
Къде са тенджерите и тиганите? - Тенджери и тигани?
Знам.
Малко от това.
Морков? - Няма ли да го нарежеш?
Харесваш ли сандвичи? - Шегуваш ли се?
Как си с холестерола? - Засега добре.
Отивам да взема нещо от долу. Сега идвам.
Радваш ли се, че се върнах?
Шестата съставка са шегите ми.
На масата.
Наистина ли?
Бъзикаш ли се?
Гадно е. Но трябва да се научиш да не плюеш постоянно, не си камила.
На Гай му хрумна тъпата идея да те водя на кинопремиера.
Кинопремиера?
Може ли да взема приятели? - Още ли има като теб?
Повече снимки.
Добре. Повече снимки.
Вторият път е по-гадно. - Да.
Това прилича на двуетажно легло.
Добро утро, Ани. - Добро утро, Неш.
Лудо е, но да питам: наистина следите хората чрез телефоните?
Защо? - Трябва да намеря някого.
Ела с мен.
Хайде, готово.
Това е мобилният контролен център.
Засичаме всяко обаждане, трансфер на данни в последните 20 год.
Хората трябва да се страхуват повече от телекомуникационните компании.
Потърси Бенет. - Търся.
Много са. - Преди шест години в район 26.
Ще отнеме време, но ще ти кажем. - Благодаря.
Ханиган хвана ли ви? - Не, припадна.
Къркана е.
Г-н Сакс, кого носите? - Парите си.
Ани, а ти?
Това е на Изабела, а това май си го намерих.
Хареса ли ти френската закуска днес? - Чакай, откъде знаеш?
Туитна го в профила си.
Направих ти Туитър. Имаш 1,2 млн последователи.
Схвана ли? Наистина.
Тя е истинска.
Добре, влизайте.
Телефони Стакс. Без пропуснато обаждане. Гласувайте за мен.
Всичко се случва с причина.
Каза момчето, което не ходи до луната всяка нощ.
Не отивай.
Знаеш, не зависи от мен.
Какво става?
Лунните й сълзи си отиват. - Да, разбира се.
Ти да не би?
Вибрира. Телефонът ти.
Това са нашите телефони!
Време е.
Ще ни струва 500,000. - Какво?
Продуктово позициониране. Само това държи филма.
Въведи кодовете и се върни при Кралицата си.
Ако успееш, ще пуснем майка ти.
Ако не...
Готови сме. - Щом луната залезе,
ще нападнем. - Благодаря, Шакана.
Какво става? - Ще нападнат Луната.
Знам, но вече трябваше да са атакували. Няма да имат време да се измъкнат.
Нападай!
Не мога да повярвам, че Шакана не му каза.
На хора-риби да нямаш вяра!
Ами Уонда. - Тя блъфираше.
Ще се върнат в другата част.
Има друга част? - Четири.
Стига бе!
Трябва да работя.
Няма да останеш на партито? - Не.
От два часа не съм работил и трима мислят, че съм умрял.
Достатъчно работи. Вече цял живот, ще изкарат час-два без теб.
Странен начин за убеждаване.
Как го правиш?
Мисля, че когато хората отказват, просто ги е страх да приемат.
Не ме е страх. Не. - Моля те.
Не. - Моля те.
Да?
Не е за вярване колко дълго си тук!
Ще закъснеем за мача на Великаните.
И помни, че ти ще обръщаш монета. Така, че в този случай
трябва да си и щастлив, и тъжен. - Прав си.
Вървете, ще остана с децата. - Сигурна ли си?
Какво е това?
Може ли да спрем и другаде? - Да.
И идваш всеки петък? - Само тогава правят каноли.
И само си чакаш?
Мислиш ли, че помниш как изглеждат? - Като ги видя, ще знам.
Какво става тук?
Откъде взехте всичките тези неща?
Откъде ги взехте?
Бяхме на кино с Ани взехме си сладки и сода. Пързаляхме се.
Г-н Стакс е супер готин и ми сложи обеци.
Браво, Теси. - Не мога да пазя тайна.
Ще върнете всичко. - Защо?
Защото не го заслужавате. - Напротив. От приятел е.
Не ви е приятел. Нито пък г-н Стакс.
Вие сте просто паразити, които ти изсмукват живеца
и продължават напред, след като си свършен.
Гадна сте. - Възпитавам ви!
Сега приберете всичко! Изглеждате глупаво.
Не паднах.
Малки момичета, момичета... Виждам ги навсякъде..
Малки момичета, момичета... Ден и нощ ги поя, храня и търпя.
Махайте се от тук.
Искам да съм другаде, само не и тук.
На самолет, сцена или по телевизията.
Но съм тук, в тази лудница.
Малки обувки, малки чорапи. Убийте ме.
Не пея, но ви моля.
Заключена съм в клетка, докато полудявам.
Искам да се махна, но не мога да се измъкна.
Измъкнете ме от тук. Нека намеря път.
Готова съм за звезда след всички тези години.
Приключвам с малките момичета.
Искам да съм някой на този свят.
Малки момичета, момичета... Където и да се обърна ги виждам.
Малки момичета, момичета... Ден и нощ ги поя, храня и търпя.
Махай се от тук!
Заключена съм в клетка, докато полудявам.
Искам да се махна, но не мога да се измъкна.
Измъкнете ме от тук.
Готова съм за звезда след всички тези години.
Това беше страхотно. Гласът ти е в синхрон с красотата.
Звучеше като камбана застанала отгоре на красива жена...
Ако жена е застанала в камбана. Не че приличаш на камбана.
Не това казвам. Ако беше камбана, бих ходил всеки ден на църква.
Подготвил съм ти фланелка. Готова ли си?
Какво има? Не е твоя цвят? Не е по размер? Имам още в магазина.
Разбираш какво имам предвид с камбаната.
Каноли. За красивата ти приятелка. - Благодаря.
Съжалявам, момиче. - Няма нищо.
Може ли да не казвате на г-н Стакс? Не искам да го притеснявам.
Разбира се.
Този човек е работил през целия си живот за Ню-Йорк.
От първата си работа като учител, сега 25 години като градски съветник.
Чий е гласът? - Не знам.
Прави го за Ню Йорк Таймс, Ню Йорк Поуст и за мен, Майкъл Джей Фокс.
Майкъл Джей Фокс. Край. Свършени сме.
Ако Майкъл го одобрява и аз бих. - Той не е такъв добряк, както мислиш.
Светец е. - Има запис.
Не искам да слушам. - Ти повдигна въпроса.
Сега внимавай. Това си ти...
Не разбирам от графики. - Разбери това.
Ани те води напред. Но не е свършило.
Как силно го искаш? - Не почвам, ако не мога да завърша.
Колко далеч си готов да стигнеш? Или...
Колко далеч искаш да стигна аз?
Плащам ти много пари,
за да не ми задаваш такива въпроси, нали Гай?
Разбрано, шефе.
Добро утро. - Направих ти закуска.
Ти ми направи закуска.
Мислех си дали днес не искаш да дойдеш с мен на работа?
Страхотно. Ще направя сок. - Добре.
Да не ти изстине яденето.
Вкусно е.
Наистина си се постарал. Това е победа, Ани.
Ще ги омета като куче.
Какво има вътре? Паприка?
Нещо друго?
Какво е това? Козе сирене?
Знаеш ли кое е хубаво? Тази закуска.
Леле, хеликоптер!
Наведи се. - Защо?
Не знам, така правят по филмите.
Скачай вътре.
Ето ни и нас.
Става ли ти лошо? - Не знам, не съм летяла.
Но веднъж повърнах на люлка.
Отиваме в кулата. Да проверим дали всичко е изправно.
Ти ли правиш това? - Да, казах ти, че работата е забавна.
Да тръгваме.
Спокойно.
Чудна ли ти е тайната на разпаднатия разговор?
Не особено.
Да, да, много. - Добре.
Имаме пет пъти повече кули от другите.
Но ги крием като тази, виждаш ли?
Не. - В короната е.
Много е готино.
Не е ли красиво?
Как така стана крал на света?
Не бих казал, че съм, но работя над това.
Повече работа, повече възможности.
Трябва да играеш с наличните карти, независимо дали са лоши.
Ами ако нямаш карти? - Тогава блъфираш.
Това му харесвам на града.
Без значение кой си и какъв си, важното е да работиш здраво.
Да работиш, с каквото имаш.
Това е началото на историята ти.
Ако ти стиска, ще успееш.
Всеки може да сбъдне мечтата си
в Ню Йорк сити.
Хиляди пъти ще падаш, но ако работиш здраво, ще се издигнеш.
Всеки може да успее, дори и ти.
В Ню Йорк сити.
Виж ме, кръвта ми ври. С теб сме две биещи сърца.
Две души, искащи едно и също.
Вземи всичко, градът е твой.
Битката си заслужава.
Всичко е твое.
Вземи всичко, градът е твой.
Битката си заслужава.
Всичко е мое. Всичко е твое.
Защо не ходиш на 96та улица? - Нямам причина.
Гилбърт, към кулата.
Това е моят Ню Йорк.
Къде си живяла? - Навсякъде.
Виждам кула. - Къде?
Виждаш ли я? В онзи гаргойл.
Набито око.
Знаеш ли, Ани, понякога, това, което търсим,
е точно пред очите ти.
Къде сме на 96та улица?
Тук долу, но не знам точно.
Остави ме, знам какво правя.
Госпожице? - О, пристигнало е. Благодаря.
Какво е това? - Купих рокля за Ани за днес.
Само трябва да вържеш панделката.
Панделка? Аз ли ще я обличам? - Да.
Каква панделка? - Обикновена.
Мъжете не умеят... - Лесно е, Уил.
Гледай сатенът да е отвън. - Сатенена?
Жените носят сатен. - Така е.
Не е нужна сатенена панделка.
Знаеш ли? Ще се отбия. - Чудесно.
Ще е прекрасна.
Нали не видя нищо? - Не, нищо.
Добре, защото...
Помислих, че - Не, нищо не видях.
Какво правите? Стоите си?
Здравей. - Добър вечер.
Грейс, изглеждаш страхотно. - Моля те, ти изглеждаш...
Красив, страхотен. - Не.
Стара е. Била е на баба ми. Нищо особено. - С баба ти носите един размер?
Не съм я виждал никога. Казвам, че роклята е прекрасна.
Много си мил. - Красива си.
Ти също.
Хайде да те облечем. - Нея ли? Аз съм облечен.
Хайде. - Да.
Готова ли си? - Да, много се вълнувам.
Ани, прекрасна е! Прекрасна си! - Не мога да повярвам.
Дами, да вървим. Става късно.
Знам! Не съм виждала толкова голяма панделка!
Да, и знам, че сатенът трябва да е отвън.
Вън, не сме готови още. - Всъщност къщата е моя.
Вън! - Добре! Променяте всичко!
Това трябваше да са баски. А не куче и елен!
Защо е тази комбинация?
Хайде. - Защо не сте гаджета?
Сложен въпрос - Не толкова. Харесваш ли го?
Работя с него. Не мога да се заигравам.
Дали ми е приятел? Да. Дали го намирам привлекателен? Да.
Не само физически, но изглежда добре.
Обичам раменете и лицето му. Красиви устни.
Хубава коса. - Не бих разчитала на косата.
Но съм прекалено заета за тези неща.
Звучиш като г-н Стакс.
Да, така е.
Когато Пепър хареса онова момче, тя го удари в носа.
Изключиха я, но сега с него играят в пиеса заедно.
Понякога и аз искам да го направя.
Просто да го ударя. Дразнещ е.
Благодаря, Уил. Името ти ще изглежда добре горе.
Сигурен ли си, че Гугъл ще одобри?
Даде ми милион причини, за да не ми пука.
Разбра ли нещо за родителите ми? - Не още.
Съжалявам. - Благодаря, че опитваш.
Нюйоркчани се сблъскват всеки ден с ужасни предизвикателства.
Все си казваме, че няма да получим онази работа...
Че не можем да си позволим колеж, освен ако ти, Франклин,
не решиш да си останеш във винарните.
Да променим тези Не-та в Да.
Защото, когато отказваме, просто ни е страх да приемем.
Да започнем да приемаме себе си и да кажем Да на по-доброто бъдеще!
Знаете, че от известно време си имам гост.
Тя познава единствено думата "да".
Ани, би ли се качила тук?
Върви.
Хайде, Ани.
Не искам да те е срам, само искам да видим бъдещето на града ни.
Имаш ли нещо да кажеш на тези хора, изпълнени с вина към либералите,
освен вие, сенаторе. Знам, че се опитахте да вдигнете тази ограда.
Не мога да повярвам, че съм тук.
Имам рокля, която е като облаче.
Стоя в огромна зала за кино.
С оркестър с малки цигулки.
И големи цигулки...
И такова.
И пиано.
Г-н Стакс ме научи на толкова много.
Даде ми такава възможност!
Под силните светлини,
обръщам лице към топлото небе.
И не ме е страх от хилядите очи,
когато са над хилядите усмивки.
Преди си мислех,
какво не бих дала,
за момент като този.
Този миг е дар!
Вижте ме, тази възможност
стои точно пред мен.
Но едно нещо знам, това е само късмет,
ще се трудя докрай.
Под прожекторите, започна живота ми.
Големите мечти се сбъдват тази вечер.
Вижте ме и тази възможност.
Свидетели сте на моя миг,
на голямата ми възможност.
Голямата ми възможност.
Няма да я пропилея.
Гарантирам ви.
Поклони се.
Беше чудесно. Сега прочети речта.
Моля? - Речта.
Всичко наред ли е?
Ще й ги увелича.
Ето. Благодаря, г-н Стакс... - Чакай.
Не. - Ани, всичко наред ли е?
Оставете ме намира.
Това е голямата ти възможност.
Да подкрепите Уилям Стакс.
Чакай!
Какво има? Защо го направи? - Миличка?
Какво става? - Нищо.
Трябва да ми кажеш какво става. - Не.
Не си ми баща.
Знам. Знам, че не съм ти баща.
Но бих искал да знам какво има.
Не мога да чета.
Как така? Виждал съм те да четеш, Ани. Може би се притесни.
Съжалявам, че съсипах всичко.
Какво става? - Не знам, откачи.
За какво си говорихте одеве?
Дали мога да намеря родителите й, но е задънена улица.
Даже пуснах връзки при военните, но нищо.
Родителите й?
Гениално.
Назад! - Грейс!
Махайте се, тя е дете!
Дете е!
Кой е? - Гай. Работя за Уил Стакс.
Влизай.
Колийн Ханиган? - Това е моминското ми име.
Но не държа много на него, ако ме разбираш?
Може ли да те почерпя... с още едно питие?
Та ако спечели, получавам състояние, повече от всякога!
Защо толкова? - Защото е трудно.
Знаеш ли колко е трудно да направиш Уил Стакс кмет?
Без пропуснато обаждане. Всички пишат СМС-и.
Има и по-лоши политици. - Знам, аз ги издигнах.
Шварценегер, Ким Джон Ил, онзи с диамантите. Но приключих.
На всеки му трябват, но се отнасят с мен като с...
Хлебарка? - Именно.
Това е последният ми шанс. Плащат ми и бягам.
Бягство няма. Уверявам те.
Винаги има, уверявам те.
В случая само ни трябват родителите на Ани.
Уморих се да бъда лошия.
Да съм подъл като змия.
На мен ли пееш?
Това е шансът ни да се махнем. - Наистина ли се случва?
Хайде, да бягаме.
Лесна улица.
Там ще спим до обед.
Ако Стакс ги намери, 80 процента ще гласуват за него.
Вече го казахме: те не съществуват.
Ще ги направим. Намери двойка, която да се престори.
Да научат всеки детайл. Ще се появят точно преди изборите.
Ето ги и родителите!
Какво има за мен? - Същото като за мен.
И повече няма да си хлебарка.
Ще се обсипя с бижута.
Тълпата ще крещи, когато пея.
Няма да ми трябва задния изход.
Ще съм на билбордовете.
Лесна улица.
За бягството!
И не само.
Ясно, не сме приключили.
За лесната улица.
Казах й, че може да прави, каквото иска в този град,
а не разбрах, че не може да чете.
Как се случи?
Децата се губят, както и хората. - Това е неприемливо.
Трябва да й намерим учител.
За нея, не за пресата, нали? - За нея.
Какво?
Усещам устните ти като се усмихват.
Ще запазя тайната ти. - Каква тайна?
Че те е грижа за нея. - Грижа ме е за децата на Ню Йорк.
И за Ани.
Е, тя живее в Ню Йорк.
Затова, аз..
Грижа ме е. Да има одеяло...
И също...
Ани? Къде отиваш?
Благодаря за всичко. Съжалявам за снощи.
Дано все пак станеш кмет. - Какво говориш? Върни се.
Всичко е наред.
Имам опит с изхвърлянията.
Чуй... Остави си чантата.
Няма да ходиш никъде. - Санди трябва.
Със Санди оставате тук. И не ми пука за снощи.
Не, Санди трябва излезе. - Не... О, Санди трябва.
Шампанско или джелато?
Какво? - Планинска разходка или разходка?
Лимонада или пилешки хапки?
И аз трябва да ходя, понеже мехурът ми ще се пръсне.
Видях да пишеш името си. - Само това знам.
Ами учителите ти? Как е възможно? - Добре се прикривам.
Ами в дома? Не те ли хванаха? - Домът?
Как никой нищо не е казал?
Никой не се е засилил да образова изоставено дете.
Срам ме е. Не искам никой да знае.
Знаеш ли?
Искам да ти покажа нещо.
Тук е добре. - Къде сме?
Куинс. - Трябва ли ми паспорт?
Всеки крие нещо, което не иска никой да разбира.
И аз включително.
За мен... това е всичко.
Това е семейството ми.
Виждаш ли ги в момента?
Виждам ги в ума си.
Тези релси са дело на баща ми.
20 часа на ден. Работа, работа.
И после... почина.
Бях на 12.
Какъв беше той? - Не знам.
Едва го познавам. Все работеше.
Тогава разбрах, че усилената работа,
ще ме доближи до него.
Затова развих това.
Ами...
Сега, имаш това.
Ами, Ани, нещо ми влезе в окото...
Да вървим натам. По пътя на влака.
Хей, костюмарът, трябва първо да се запишеш.
За? - Прослушванията.
Господи!
Толкова се мъчихме да те намерим!
Къде е тя? - Там, защо?
Чакай! Спри!
Това е интересен избор.
О, скъпа, радвам се да те видя след толкова години!
Толкова те търсехме, а после видяхме твои снимки
с онзи хубавец, кандидат-кмета.
Да изпеем нашата песен.
Медальона.
Какво е това? - Бедствие.
Ти си боклук, ти не ставаш. Следващият!
Харесах репликите. - Дейвид Клеймън поздравява!
Вън!
Какво правиш?
Каза да намеря двама души за родители.
Имах предвид познати, а не прослушване!
Тези се съгласиха, ясно?
Защо пеят? - Обичат мюзикъли.
Има нещо в песента, има магия.
Ето прозорец и легло, ето маса и облекло!
Стига. Аз ще намеря родители. Не прави нищо, ще ти се обадя при нужда.
Но.. - Никакво но, нямаме време.
Виждала ли си огнен дракон? - Не.
Харесваш ли маршмалоу? Ами ти?
Разсмиваш ме.
Хей, Грейс.
Нека те питам нещо.
Колко трудно ще е да се стане приемен родител?
Не само временно, а...
Знаеш, като завинаги.
Искаш да осиновиш Ани? - Да...
Ако така се нарича. - Така се нарича, Уил.
Тогава...
Да.
Спали сме на легло.
Кое предпочиташ, Уил?
Червено.
Минаха само два часа, едва ли се е научила напълно.
Е, не напълно...
Играта се променя.
Имаме удар! - Стига толкова!
Родителите на Ани. Видели са снимка и се обадиха. Чудо!
Удар!
Търсели я от години, но я нямало в системата.
Откъде са сигурни, че е тя? - Знаят всичко за нея.
За медальона, писмото и...
Направих ДНК тест. Бинго!
ДНК тест.
Не й казвай.
Първо искам да ги видя аз. - Така и ще стане.
Ти трябва да кажеш на Ани, че открихме родителите й.
Намерили сте ги?
Поне така си мислим. - Наистина?
Открихме ги при Домани.
От там идва бележката. Знаех си, че ще дойдат.
Радвам се за теб, Ани.
Знам, че само това искаше. - И всичко е заради теб.
Не мога да повярвам, че ще ги видя. Ще откача.
Радвам се за теб. - Благодаря.
Ани. Срещата!
Ани. - Момичето ми!
Ще стане ли? Да видим.
Пасват си.
Мислехме, че сме те изгубили. - И аз също.
Беше трудно. Решихме, че трябва друг да се грижи за теб.
Така си и мислех. - Не мога да си го простя!
Като си стъпихме на краката, започнахме да търсим.
Но ангелите са бдели над теб!
Къде живеете? - В Ню Джързи.
Но заминаваме в Бразилия заради работата ми.
Мисля, че ще ти хареса там.
Да започваме. - Всичко е в ред.
Имаме ДНК тест с подпис от съдия.
Остават само подписите на родителите.
Вие сте. - Хайде.
Подпишете тук.
Помните ли ме? - Да, аз те...
Не знаех, че си приемна майка на Ани. - Както и други неща.
Да, каза ми, че пееш много добре. - Така ли го каза?
Не, просто каза, че имаш красив глас, който харесва.
Наистина? - Да.
Каза, че я карал да се чувства добре.
Настойникът също трябва да се подпише.
Сигурен ли си? - Дали ще спечелиш? Да.
Не... За Ани. - Не ми плащаш да ме е грижа за нея.
И настоящия настойник, Уилям Стакс.
Г-н Стакс, пак се срещаме.
Какъв голям химикал!
Благодаря.
Според щата Ню Йорк...
...официално сте семейство.
Да те вземем в 4? - Чудесно.
Чакай. Как направи ДНК тест?
С пари всичко става. - Какви са тия хора? Какъв планът?
Спокойно, тя изпълни целта ни. - Какво значи това?
Ще я подържат малко и ще я върнат на системата след изборите.
Без вреда за нас. - Не можеш да й го причиниш, малка е.
Какво ти пука? Прибирай се и си мълчи!
Не ми говори така. Знам някои неща.
Ако знаеш кое е добре за теб, ще се прибереш и ще мълчиш!
Г-н Стакс е щастлив за Ани и семейството й.
Без пропуснат гражданин. Изберете Стакс за кмет.
Ще ни липсваш, Ани. - Да.
Вече можеш да вземеш балоните от апартамента.
Топло ли е? - Да, а на теб?
Прашно ли е тук? - Не.
Събирането на Ани с родителите й, благодарение на Уил Стакс,
докато той се изкачва...
Хей, скъпа, не съм те виждал от минута.
Каква чест!? - Спокойно.
Как си? - Не много добре.
Да ти направя ли сандвич?
Или ключ?
Правил ли си нещо, което ти се е сторило добра идея, но после...
Не си така убеден? - Да.
Но с ключовете не става така.
Какво си сторила, скъпа? Каквото и да е...
Ще ти помогна.
Защо си така мил с мен?
Защото знам, че зад тази проклетия има добра жена с голямо сърце.
Тя просто се прави на велика, това е.
Коя съм аз и в какво се превърнах?
Държа ли на нещо, или само на парите?
Коя съм аз? Къде отиде доброто момиче?
Преди имах добро сърце.
Виж.
Кой съм аз като ми няма оръжието?
Даде ми това, от което не знаех, че имах нужда.
Кой съм аз, сърцето ми спечели?
Не знаех, че имам нужда от някого.
Но днес имам...
Трябва да се постарая.
Защото вчера...
си отиде и няма връщане.
И аз заедно с него.
Искам да започна отначало.
Да погледна отвътре.
Да помня какво съм искал.
Защото не знам
в какво се превърнах.
Но ще се доверя.
Коя съм, защо съм сама?
Все търся място, което да нарека дом.
Коя съм? Ще срещна себе си.
Трябва да е правилно, но не съм сигурна.
От днес трябва да направя
най-доброто, което мога.
Защото вчера
И аз заедно с него.
Ще започна отначало.
Момичета. Трябва ми помощта ви.
Връщам ти го. Няма да работи в Бразилия.
Още няма покритие там, но Еквадор, Боливия...
Колумбия и Богота са трудни за покоряване.
Чувала съм го за Богота.
Направих ти нещо. - Наистина?
Това съм аз, това е Санди, а това си ти.
Копирах Стакс от телефона.
Ще ми липсваш.
Готова ли си? - Направо отиваме на летището.
Радвам се, че се запознахме, Ани. Ти си много специално момиче.
Трябва да удариш г-н Стакс.
Да видим дали ще играе с теб.
Тогава ще имаш истински приятел. - Това е между мен и теб.
Бих искал да помогна.
Не, благодаря.
Не вярваме в това. А и вече ни помогнахте.
Бъди себе си. - Ти също.
Какво сладко куче!
Хайде. - Чао.
Чао, Ани.
Пресата е с нас! Ще направим бум!
Чао, Харолд Грей, смешник!
Грейс, до къде сме с батерията?
Какво? - С едномесечния заряд.
Близо сме. - Не е достатъчно.
Вече загубихме достатъчно време.
Ще звънна на изследователския екип.
Успех, хлапе!
Не мога да те гледам така. - Добре съм.
Г-н Стакс, трябва да чуете това.
Ани е в опасност. - Тези не са истинските й родители.
Не й обръщайте внимание, луда е.
Внимавай, костюм!
Направих нещо ужасно и много съжалявам. - Как не са истинските родители?
Той ги е накарал да я заведат някъде.
Не мога да повярвам, че танцувах с теб! - С него?
Бях отчаяна. - Къде е Ани?
Какво си направил? - Къде е Ани?
Студено ли е в Бразилия?
Събирате ли пепелници? - Не.
Картини? - Не.
Свирите ли на пиано? - Млъкни.
Къде отиваме? - Ще те заведем някъде. Спокойно.
Вие не сте ми родители, нали?
Стой мирно! - Какво правиш?
Мирно. - Пуснете ме.
Ако г-н Стакс разбере... - Не му трябваш вече.
Защо, мислиш, те взимаме?
За г-н Стакс ли работите?
Той не би го направил. - Да, ами...
Явно му стигат снимките.
Той ли направи това?
Обадете се на ФБР, всички да са крак!
Вече звъня на полицията.
Не мислех, че ще стане така. - Как не знаеш кой я е взел?
Имам си хора за тази работа. Да са ми чисти ръцете, повярвай.
Не мога! Ти открадна Ани!
Аз съм, Ани.
Хвани я.
Стой тихо! - Не ме докосвай!
Всички да чуят!
Проверете всяко обаждане в радиус 25 км.
Знаех си, че ще го направиш.
Някой постна снимка на Ани в туитър.
Къде? - 54та и 6та.
И още една на страницата й. Тя маха.
57та и 6та - Да вървим.
Ако направиш, всички ще разберат.
Забрави изборите, ще срине компанията ти.
Не ми пука. - Правиш огромна грешка.
Помисли за всичко, което си работил. - Това не значи нищо. Уволнен си.
Говори с него. Само теб ще послуша.
Не е защото те харесва.
Нова глава.
Това Бел 429 ли е? - Какво?
Не може ли да разбирам от хеликоптери?
Не разбирам. Просто е написано тук.
Гилбърт, да тръгваме. - Разбрано.
На друг вие ли му се свят?
Още една снимка в инстаграм, на 65та.
На запад.
Какво правиш? - Накарай я да мълчи!
Ще я намерим, Уил.
Снимка на Джордж Вашингтон бридж.
Маха, прави го нарочно. - Към града, Гил.
Ето я.
Не я губи!
В блога на Ани, отива към парка.
Към парка. Не ме карай да взема управлението.
Ето ги. - Ани! Ани!
Не мисля, че може да те чуе.
Ченгетата.
Стакс. Защо би ни следял?
Кацни тук.
Дано намерим Ани скоро.
Добре ли си? - Да. Квит ли сме сега?
Още една снимка ли искаш?
Не е за това. - За това е.
Не те е грижа за мен, бях само шанс за теб.
Не е вярно. - Напротив.
Направи всичко, за да станеш кмет. - Не, повярвай ми.
Не мога, не вярвам на никой.
Пусни ме.
Съжалявам за случилото се. Гледам те в очите
и ти казвам, че не знаех какво става. Мислех, че тези са ти родители.
Трябва да ми повярваш.
Това си ти, Ани.
Ти си.
Официално оттеглям кандидатурата си.
Смятам, че градът заслужава някой по-добър от мен.
Искам да се концентрирам над наистина важните за мен неща
и най-вече над невероятното момиче, Ани.
Защото...
Доста е прашно.
Не е прашно.
Това е семейството ми.
Благодаря.
Искам още едно нещо от теб.
Все бързаш.
Какво сега?
Стига си играл игри.
О, да, ясно.
Добре ли си? - Да.
Винаги съм имал проблем да видя какво имам пред себе си,
но се уча.
Би ли излязла на вечеря с мен?
Моля?
Без теб не мога да функционирам.
Просто не се получава.
Права си за всичко, за Гай, за телефоните, за вятъра...
За всичко. - Млъкни.
Най-сетне заедно. - Заедно завинаги.
Направихме връзка, неразрушима във времето.
Не ми трябва слънце, за да оцвети небето.
Не ми трябва нищо, само ти.
Уви ме на малкия си пръст.
Направи животът песен, направи ме певец.
Не си топъл и къдрав. - Нито най-умен.
Но като те имам, не може да е по-добре.
Беше ужасно. - Днес си беше кошмар!
Но това бе преди.
Търсех последното парче.
Не ми трябва нищо, само ти.
Вече нищо не може да ни раздели.
Всички да танцуват!
Не, не е така.
Най-сетне заедно. Заедно завинаги.
Направихме връзка, неразрушима във времето.
Единствени по рода си, вече щастливи.
Като падащи звезди в горещия въздух.
Как се казва сбъдната мечта?
Не ми трябва нищо, нищо, нищо,
Не ми трябва нищо, освен теб.
Ако продължава да пее и танцува, няма шанс за победа.
Градът е пълен с възможности. Само си избери.
Слънцето ще изгрее утре.
Превод Teddy & Chesstiger SubsTeam bukvi.bg ®
Bulgarian Translator Zone SubsTeam bukvi.bg ®2014