ASKE OG DIAMANTER
Hvem er det nu, han er?
Szczuka. Hvem er det?
Sekretær i arbejderpartiet.
Hr? Smut med dig!
Vil De åbne døren til kapellet?
Døren er låst.
Smut med dig! Maciek!
Hvad er der? De er på vej.
Bare rolig. Jeg har ventet på vigtigere ting.
Skynd dig! Pokkers myrer!
Smut med dig. Kom af sted! Gå!
Skynd jer!
Bilen er her. Skynd jer!
Tag hans papirer. Papirerne!
Han har ingen!
Jesus og Maria! Lad os komme væk herfra!
Stop!
Vent! Fart på!
Hvad er der sket? To af vores mænd blev dræbt.
Smolarski, fra cementfabrikken. Og den anden?
Også fra fabrikken. Gawlik, en ung fyr. Ikke engang 20 år gammel.
Han var netop vendt tilbage fra en tysk arbejdslejr.
Han kom hjem for at dø.
Jeg tror, at det var os to, de ville slå ihjel.
Tror De virkelig det? Ja. Men det spiller ingen rolle nu.
Undskyld mig, kammerat... Mit navn er Szczuka.
Så De er partisekretæren, der skulle komme på besøg?
Det er korrekt. Jeg vil spørge Dem, om en ting.
Vi vil alle spørge Dem om en ting.
Fortæl mig, kammerat, hvor længe folk vil dø på denne måde!
De var ikke de første. Og ikke de sidste. Skræmmer det jer?
Alle ønsker at leve! Er der ikke nok, der er døde?
Ved De, at Smolarski selv mistede to sønner?
De blev begge skudt af tyskerne her, den ene i 1939, den anden i 1943.
Nu ligger han selv der. Hvorfor?
Hvem skød ham? Polakker?
Hvor længe vil dette fortsætte?
Jeg ville være en dårlig kommunist, hvis jeg trøstede jer som naive børn.
At krigen er forbi betyder ikke, at kampen er forbi.
Kampen om Polens fremtid er kun netop begyndt.
I dag, i morgen eller i overmorgen
kan hvem som helst af os dø.
Det forstår vi.
Men hvad skal vi sige til hans kone? Hvad skal vi sige til hende?
Det er svært for mig at tale om dette, da kuglerne var tiltænkt mig.
Giv ikke op. Man må gøre hvad man kan, mens man stadig er i live.
Det er det, mam bør huske på.
Her følger en særlig meddelelse:
I dag, den 8. maj, i ruinerne af Berlin
har den tyske overkommando underskrevet Tysklands kapitulation.
Den er underskrevet af de følgende medlemmer af overkommandoen:
Keitel, Friedeburg og Stumpf.
På vegne af den Røde hær
er den blevet underskrevet af den sovjetiske marskal Zjukov.
Hvor er han? Hvor er han?
Jeg ved det ikke. Han burde være her nu.
Hvor får han sine oplysninger fra? Sin chef.
Og hvem er det? Borgmesteren.
Fjolset er hans sekretær. Arbejder han for begge sider?
Det afskyr jeg.
Ved vi, om vi kan stole på ham?
Kan man stole på nogen? Se kampvognene. Ikke dårligt.
De polske kampvogne begiver sig i kamp.
Her kommer han. Se!
Godaften. Du kommer for sent. Problemer?
Nej, jeg skulle skifte tøj. Skal du giftes?
Nej, jeg er ansvarlig for hele banketten.
Giv mig den. Jeg kan ikke se. Her er for lyst.
Andrzej, bed mig ikke om at gøre dette igen.
Bare rolig. Oplysninger, ja, men dette her...
Maciek! Kom! Hvor skal I hen?
Vi er blevet inviteret til banketten. Det mener du ikke...
Bare rolig. Jeg ved, hvad jeg gør. Du løber en unødvendig risiko.
Bliv ikke ved.
Farvel. Farvel.
Se hvem der er her!
Hvad bringer jer hertil? Pligter, hr. Kotowicz, pligter.
Jeg forstår. Banketten? De vil tale med direktør Slomka.
De kan finde ham indenfor.
Et mesterværk! Tro mig!
Hvordan står det til?
Jeg håber, borgmesteren er tilfreds. Han tillægger dette stor betydning.
Jeg forstår. Krigen er slut. Det er et vigtigt øjeblik.
Separat indgang til badeværelset. Helt privat.
Hvordan står det til? Fint, hr. direktør. Det går fint.
Det ser fint ud.
Jeg kan garantere, at det vil smage endnu bedre.
Kom, lad os gå.
Vent. Så du den søde pige? Kom, lad os tage et glas.
Godaften.
Kan vi få noget at drikke? Hvad vil I have?
Hvad med to vodkaer?
Frøken Krystyna! Ja, hr. redaktør?
Det er et smukt navn, Krystyna. Opfør dig nu ikke fjollet.
Drik ud, så går vi.
For to store vodkaer og en mineralvand.
Det er en fin bar.
Hvor længe har I åbent?
Vi lukker klokken tre.
Kan De lide blomster? Ja, meget.
Det samme her!
Maciek!
De ligner Warszawapiger. Jeg vil ikke gå.
Så bliv her. Så vidt jeg ved, venter ingen på dig.
I så fald er der ingen grund til at blive.
Jeg forstår ikke. Ikke?
Det er sandsynligvis herren.
Jeg tager den.
Hallo? Ja, det er fru Staniewicz.
Jeg stiller Dem om.
Hr. major? Ja?
En samtale til Dem.
Hallo? Hallo?
Det er Andrzej. Andrzej.
Jeg vil blot informere Dem om, at det er ordnet.
Alt er i orden. Ja. Ja.
Ingen komplikationer.
Ja. Ja.
Goddag!
Har De et værelse til Szczuka?
Rådhuset har booket et. Selvfølgelig. Det er ordnet.
Værelse nummer 18 på første sal.
Til Deres tjeneste.
Ja. Ja.
Vent.
Hallo? Har de været ude at spadsere?
Vent, jeg forstår ikke. Nuvel, det mislykkedes...
Ja... Jeg forstår. Det var ærgerligt.
Kom hertil med det samme!
Tak. Har De cigaretter?
Amerikanske, ungarske... Amerikanske.
Værsgo. Tak. Værsgo.
Tak.
Vent derude. Jeg har ventet på vigtigere ting.
Kender De familien Staniewicz? Selvfølgelig.
Bor de samme sted som før krigen? Ja. Det er ikke langt herfra.
De har telefon. Skal jeg ringe til Dem?
Lad mig.
Tak.
Her er deres nummer. 1214.
Værsgo, her er nøglen.
Hvad tid er banketten? Kl. 11? Ja. Bilen vil vente på os.
Kan jeg hjælpe med noget?
En pakke cigaretter. Amerikanske eller ungarske?
Ungarske. De er stærkere. Værsgo.
Værsgo. Nej, nej, behold byttepengene.
Vil De have en cigaret?
Nej, tak.
De er for stærke for mig. De ved, I min alder...
Hvor gammel er De? 60.
De ligner en på 50. De er meget venlig.
Er De her alene? Indtil videre, ja.
En blondine? Måske...
Jeg ved ikke, om der er et ledigt dobbeltværelse.
Et enkeltværelse er fint. Jo mindre, jo bedre.
Er De fra Warszawa? Ja.
Det er jeg også. Jeg arbejdede på hotel Savoy.
På Nowy Swiatgaden.
Ja. Jeg gik glip af mit 25års jubilæum på hotellet med to måneder.
Så De deltog i opstanden. I centrum til sidste dag. Og Dem?
I begyndelsen var jeg i den gamle by, derefter i centrum.
Det er ikke det samme uden vores elskede Warszawa.
Det er som at miste en arm.
På denne tid af året blomstrede kastanjetræerne i parkerne.
Blomstrede? Blomstrede...
Jeg ville give Dem et værelse på tredje sal, men der er fyldt med kryb.
Så De får værelse 17 på første sal.
De fortjener det. Os fra Warszawa må holde sammen.
Har De noget bagage? Kun den.
Det er ikke meget. Jeg har rejst med mindre.
Værsgo. Her er mine papirer. Et"Kennkarte".
Maciej Chelmicki. Præcis.
Født i Warszawa i 1921.
Erhverv... Arbejder? For at narre tyskerne. Jeg er student.
Tak.
Hvorfor tuder du? Har de sagt noget i køkkenet igen?
De er bare jaloux på dig! Hvad er der?
De har myrdet Stasiek! Svinene skød ham!
Hvem er Stasiek? Hvem skød ham? Min forlovede, Stasiek Gawlik.
De skurke! Må Gud give dem den værste død!
Hvorfor skulle nogen slå ham ihjel? Det ved jeg ikke!
Det er sikkert ikke sandt. Ikke? Jeziorek har lige været her.
Fra politiet? Han ville nok bare have lidt vodka og har misforstået det.
Han sagde, at to personer fra cementfabrikken er blevet skudt.
Jeg spurgte, hvem der var blevet skudt.
Han sagde Smolarski og Stasiek Gawlik.
Jeg troede, at jeg skulle falde død om.
De døde på stedet, sagde han.
Det siges, at de ville slå en anden ihjel, at det var en fejltagelse.
Drik. Det er skrækkeligt, men du kan intet gøre nu. Hold op med at græde.
Her, lad mig hjælpe dig med dine strømpebukser.
Stop nu! Jeg ved, hvad det er du vil!
Det var tydeligvis uskyldige, der blev slået ihjel.
Dårlig samvittighed.
Mener majoren, at det ikke er på sin plads?
Ved De, hvem der blev slået ihjel? Arbejdere fra cementfabrikken.
Det er indlysende. Der er blevet begået en fejltagelse, som der skal bødes for.
Jeg har et spørgsmål, major. Ja?
Er det virkelig nødvendigt at slå Szczuka ihjel?
Løjtnant, som den erfarne soldat, De er, ved De, at jeg...
ikke behøver at svare på det. Jeg mener...
Jeg er ligeglad med, hvad De mener. Jeg afventer Deres svar.
Ja.
Jeg er glad for, at vi enige. Og jeg vil svare på Deres spørgsmål alligevel.
Jeg forstår, at De er i tvivl. Alt andet ville overraske mig.
Det er en vanskelig situationen, men krigen har lært os
at vi skal handle utvetydigt. Et kompromis er udelukket.
De gik ind i modstandsbevægelsen... I 1940.
Og hvad kæmpede De for? For Polens frihed?
Men er det dette Polen, De så for Dem?
Den eneste mulighed for folk som Dem i dagens Polen er at kæmpe videre.
Hvad vil De bruge Deres fortid til?
Alt her i landet er nu lukket land for Dem, med en undtagelse: Fængsel.
Det ved jeg.
Hvad angår den mand, der er blevet et problem...
Hvem er Szczuka?
Intellektuel, ingeniør, kommunist og en stor organisator.
En mand der ved, hvad han vil. Efter flere år i Rusland er han nu tilbage
og medlem af det polske arbejderparti.
Løjtnant, De må indse, hvilken magt førstesekretæren har.
At likvidere en mand som ham ville gøre stort indtryk.
Det ville få stor politisk og propagandamæssig betydning.
Særligt fordi vores styrker er på tilbagetogt.
Kaptajn Wilks gruppe er omringet af hæren og sikkerhedspolitiet.
De har ledt store tab. Kun et fåtal er sluppet levende derfra.
Det er uheldigt, men kender jeg kaptajn Wilk ret, finder han en løsning.
Kaptajnen er desværre blandt de døde.
Her i oberstindens hus er det nemt at glemme al dårligdommen udenfor.
Det glæder mig, greve. Nej, ingen titler, tak.
Hvordan går forretningerne? Det ser lovende ud.
Er det virkelig sandt?
Man kan ikke være sikker på noget i disse tider.
Vær ikke så pessimistisk. Vores venner forbliver vores venner.
Vores skæbne hviler i deres hænder. De må mene min mands hænder.
Han vil gøre alt hvad kan for at få os ud af landet hurtigst muligt.
Jeg foreslår da det begynder at blive sent...
at vi skåler for oberstens helbred med en cognac på hotel Monopol.
Hr. Szczuka er her, frue. Hvem?
Hr. Szczuka. Jeg må forlade jer et øjeblik.
Det er en handel, der trækker ud. Ja, det gør handler altid.
Det er svært at leve uden dem...
Vestmagterne vil slå til med det samme...
Goddag, Katarzyna.
Kan du ikke genkende mig? Hvad vil du?
Du ved, at jeg vendte hjem fra Rusland for en måned siden.
Ja. Jeg fik dit brev. Jeg sendte dig tre.
Jeg havde intet nyt at fortælle. Det har jeg stadig ikke.
Katarzyna, i slutningen af 1941
hørte jeg fra mine venner, at Maria var død...
og at du passede Marek. Skulle jeg sende ham på børnehjem?
Jeg skrev, at jeg ikke ønskede at du skulle opfostre min søn alene
og foreslog nogle venner i stedet. Fik du det brev?
Nej, det gjorde jeg ikke.
Men selv hvis jeg havde fået det, ville Marek være blevet her.
Du lader til at have glemt, at Maria var min søster.
Hvor er han? Det ved jeg ikke.
Som jeg skrev, var han her sidst i oktober efter opstanden.
Og du har ikke hørt fra ham siden? Nej.
Er det alt, du kan fortælle om min søn?
Katarzyna, han er sytten år gammel.
Ja. Men i dag er syttenårige drenge voksne mænd.
Hvor er han? Hvilken slags mand har du gjort ham til?
En god polak, det lover jeg dig.
Jeg kan kun forestille mig din opfattelse af patriotisme.
Det er ikke svært at gætte hvilken mand min søn er blevet til.
Desværre. Gjort er gjort. Men han er kun sytten
og hvis han overlever, vil han før eller siden blive min søn igen.
Det var ikke noget vigtigt.
Vent, løjtnant. Denne lejlighed er ikke sikker længere.
Har De travlt? Jeg skal møde nogen.
En kvinde? Er De tilfreds nu?
Mig? Hvorfor skulle jeg gå op i hvem De omgås?
Selvfølgelig gør De ikke det. Det vil jeg håbe. Tro hvad De vil.
Hvor længe skal De blive her? Til lukketid.
Skal De være her alene hele aftenen? En kollega kommer ved titiden.
Når der bliver travlt, klarer vi det så nemt som ingenting.
Der er kvinden, De skal møde. De kan huske ham.
Han er stilig.
Følg med mig. Hvad er der galt?
Der er mere roligt inde ved siden af. Hvad sagde han?
Er du skør? Der er mere roligt her. Er der noget galt med bordet?
Det er som en drøm.
Er det så slemt?
Her er fint. Skal du rejse?
Er du blevet skør?
Du skulle jo til Warszawa. Hvad er der? Afblæste majoren det?
Tværtimod.
Hvad regner du mig for? En der flygter efter et mislykket job?
Gæt hvem der bor på værelse 17 ved siden af vores fælles ven?
Maciek...
Hvem er det fjols, for Guds skyld? Hvem?
Ham derovre!
Han ser dum ud bagfra. Og forfra også.
Godaften. Vodka med vermouth som sædvanlig?
I dag tager jeg en cognac! Har De gjort en god forretning?
Ja, en kunstnerisk en! Tak.
Hvordan går det med forestillingen? Udmærket.
I dag fejrer vi en stor dag. Krigen er slut!
Hvad kan overgå det?
Lad os se, om den uforlignelige Hanka Lewicka kan gøre det!
Se ruinerne på bjergets top
Der holder fjenden til
I må, I må, I må
Få ham ned derfra
Kan du huske den? Hvad?
Spiritussen hos "Rudy"?
Nej.
Kan du ikke huske den? Hvornår var det?
Så du kan godt huske...
Hold op med at opføre dig fjollet!
Ikke? Jeg kan ikke huske den!
Ikke?
Haneczka. Wilga.
Kossobudzki. "Rudy".
Kajtek.
Men vi lever stadig.
Det var tider, ikke sandt, Andrzej?
Synes du det? Hvilket liv... Og hvilket selskab...
Hvilke fantastiske mennesker. Og hvad så? De er næsten alle døde.
Men livet var godt! Vi var anderledes dengang.
Yngre. Ikke kun det. Vi vidste hvad vi ville.
Ja. Vi vidste, hvad der forventedes af os.
Hvilken opdagelse... Ja.
Hvad ville de ellers have af os? Vores død! Og det vil de stadig.
Ja! Det har vi råd til!
Det er ingen kunst at dø. Det afhænger af hvordan.
Det er det mindste, vi kan gøre. Er det for lidt?
Alt for lidt.
Du overdriver.
Du overdriver, Andrzej. Hvorfor tage alting så alvorligt?
Det handler om at komme gennem livet uden at blive narret eller udnyttet.
Hvad er der ellers? Måske har du ret.
Århundreder vil gå
Spor af gamle dage vil bestå
Og valmuerne på Monte Cassino
Er blevet rødere af polakkernes blod
Maciek, jeg vil have et alvorsord med dig.
Hvilket postyr!
Hvad vil du gøre med vores ven?
Bare rolig, det ordner jeg. Jeg er ansvarlig overfor Florian.
Og jeg er ansvarlig for dig. Alle er ansvarlige for nogen.
Der er et andet problem. Ordren skal udføres.
Hvilket problem?
For det første vil Florian ikke have, at jeg deltager i dette her.
Og derudover skal jeg rejse. Snart.
Det var jeg ikke klar over.
Jeg skal overtage Wilks plads. Hvad er der sket med ham?
Jeg overtager hans plads.
Nuvel, indtil næste...
Du sagde for nylig, at ingen venter mig.
Og det er sandt. Tager du mig med?
Er du alvorlig?
Alvorlig? Intet er alvorligt i dette land længere.
Men jeg har vænnet mig til dette liv. Hvis jeg må, følger jeg med.
Hvornår skal du rejse? Kl. 4.30 i nat.
Du har ikke meget tid til at lukke munden på ham.
Ikke meget tid... "Ligsynet" begynder kl. 23...
og vil vare i omkring... tre timer.
Det bliver nemt nok. Han vil jo gå i seng.
Fint, Maciek, så ses vi senere.
Og... nu må du ikke forkludre det. Vi ses.
Så nu er De alene?
Desværre.
Kommer Deres kollega kl. 22? Ja.
Så kan De vel gå kl. 22.30?
De kan sige at de har hovedpine, at De ikke har det så godt.
Frøken Krysia... De kan vente.
Jeg vil gerne betale... De kan vente.
Jeg vil gerne betale.
Vil de gå tidligere? Og hvad hvis jeg gør?
Jeg bor på hotel Monopol. Ja? Tak for invitationen.
Første sal, værelse 17. Er De sikker?
De kan kontrollere det selv. Jeg kontrollerer kun regninger.
Kontrollerer De virkelig kun regninger?
Jeg mener det, De kan kontrollere det selv.
Så?
"Så?"
Jeg sværger, blomsterne dufter bedre og bedre.
Værelse 17. Første sal.
22:30.
Jeg lover, at jeg vil vente der.
Frøken Krysia.
Værsgo, hr. redaktør. Deres regning.
Vent, vent, frøken Krysia.
Frøken Krysia... Ja, et øjeblik...
Se hvem der er her!
Hvordan går det?
Jeg beklager, men jeg er her på embeds vegne.
Jeg har bemærket, at dommeren er misfornøjet med pressen.
Det ved jeg ikke noget om.
Der var ingen invitation til banketten.
Jeg beklager, men redaktør Pawlicki fik en invitation.
Pawlicki, Pawlicki...
Jeg formoder, at redaktør Pieniazek ikke tæller længere.
Det er borgmesteren selv, der står for gæstelisten.
Det er det, jeg mener, min ven Swiecki...
Nej! Borgmester Swiecki... Borgmesteren.
Hvad? Hvorfor ser De sådan på mig?
Ikke af nogen særlig grund.
Jeg kom i tanke om noget, der måske kan interessere Dem.
Mig? Ja.
Nej... Men... Hvad er det?
Blot et lille problem.
Angående min ven Swiecki... Hr. redaktør!
Hvis min tidligere ven Swiecki rejser til Warszawa
bør han så tage sin nuværende sekretær med sig eller ej?
Hvad? Hvad ved De om det?
Redaktør Pieniazek! Han ved alt!
Frøken Krysia, to vodkaer, tak.
To...? To vodkaer.
Lad os tage et glas. Nej, nej. Jeg er her på embeds vegne.
Hvis borgmesteren... Det går nok.
Man bør drikke for ministerens helbred, særligt i tjenesten!
Mener De, at det er sandt? Ja. Krystyna...
Hvilket ministerium får han? Sygehusvæsenet.
Ikke dårligt. Men jeg havde nu håbet, at det var blevet udenrigsministeriet.
Det havde han også selv. Skål for udenrigspolitikken!
Vil han tage mig med?
Selvfølgelig. Lort flyder altid ovenpå.
Lad os se, hvor jeg er om fem år.
Ja. Skål for femårsplanen...
Hvordan går det i dag? Udmærket, som altid, borgmester.
Endelig en medborger, der aldrig klager.
Undskyld mig, jeg kender redaktøren, men ikke den anden herre.
Hr. Kalicki. Hvad er hans titel?
Hvis De mener, at titler er så vigtige
kan De fra nu af titulere mig...
Ja, borgmester? "Minister", min kære hr. Slomka.
Forsigtig, hr. Slomka.
Mine herrer. Fantastisk! Bravo, hr. Slomka.
Men hvor er hr. Drewnowski? Har han været her?
Ja, borgmester... Beklager, minister.
Hr. Drewnowski holdt øje med alt og udtrykte sin tilfredshed.
Hvor er han? Han burde være her.
Vil De have noget at spise? Ikke?
Hvad vil De så have?
Alt!
En masse penge. Det vil De få.
Er De sikker? Jeg har været fattig længe nok.
Frøken? Frøken!
To til!
Hvem er det? Det er mig.
Vidste De, at jeg ville komme?
Ja.
Og ved De, hvorfor jeg kom?
Det er enkelt nok. Jeg ville aldrig kunne forelske mig i Dem.
Hallo?
Hvad? Vil De ikke blive forelsket? I Dem?
I det hele taget. Ikke specielt.
Som princip? Hvorfor gøre livet sværere?
Det er svært nok i forvejen. Så hvorfor gøre det værre?
Hallo? Hvad?
Fortæl mig noget om dig selv. Hvorfor det?
Vi boede ude på landet. Mine forældre havde et gods.
Før krigen? Nær Poznan.
Så flyttede vi til Warszawa.
"Vi"? Min mor og jeg.
Min far blev taget af tyskerne.
Døde han? Ja. I Dachau. Det var det.
Lever din mor? Nej. Hun døde under opstanden.
Nogen søskende? Heldigvis ikke.
"Heldigvis"? Så er der færre at miste.
Har du ingen familie? Slet ingen.
Vil du blive her? Indtil videre vil jeg.
Hvad vil du så? Jeg tænker aldrig forud.
Jeg var faktisk ikke sikker på, at du ville komme.
Du kender mig ikke. Og du kender ikke mig.
Kom, lad os gå.
Får jeg en invitation? Ikke? Er De ministerens sekretær? Ikke?
Jeg inviterer Dem, men ikke hvis det skal være på den måde...
Alle måder er fine.
Fra og med nu er der kun en måde. Vrøvl!
Man kan gå fra den ene måde til den anden. Alle måder er fine!
Vil De tage Deres sekretær med? Selvfølgelig.
Drewnowski er et godt menneske. Han arbejder hårdt.
Jeg vil gøre ham til en mand.
Vil jeg blive direktør en dag? Det vil De!
De bliver direktør! Kom!
Jurgieluszka...
Polen er eksploderet.
Hurra!
Kom! Hvor er direktørerne?
Til banketten!
Jeg vi lede Dem mod en lysende fremtid!
Hvad foregår der? Hvor har De været?
Og hvad laver det afskum her? Det skete bare.
Jeg tænkte bare, hr. borgmester... jeg mener hr. minister, at pressen...
Hvad ævler De om? Hvad er der galt med Dem?
Tillykke!
Tillad mig, hr. minister, i den demokratiske presses navn...
Hvilken skandale!
Lykønskninger fra Rusland, kammerater.
Tak, kammerat major.
Kammerat Wrona, chef for det hemmelige politi.
Jeg kan ikke se Dem i øjnene, efter det der skete i skoven.
I det mindste er vi der ikke længere. Godaften, kammerater. Kom ind!
Går De? Nej! Det her er vel et demokrati?
Sid ned.
De vil fortryde dette. Truer De mig? Truer De mig?
Hvem er en vendekåbe? Hold mund, for pokker!
Hvem sleskede for sanacjaregimet? Sig, at det ikke var Dem!
Vores Polen er eksploderet. Vil jeg blive direktør?
Der er for få af os. Vi må forøge vores antal.
Ja, men hvem? "Hvem"? Nationen!
Har De drukket, hr. redaktør?
Selvfølgelig har jeg det. Det burde De også gøre!
Så får borgeskabet for alvor noget at klage over.
Bør de ikke have det? Nej.
En dag... vil De ændre mening!
Hr. Swiecki, minister.
Mine kære kammerater og medborgere.
I dag, den 8. maj, 1945
er en stor dag for det genfødte Polen.
Hvordan står det til, fru Jurgieluszka?
De er i gang med at holde taler.
Det er ministeren selv, der taler.
Har nogen brækket sig endnu? Det er for tidligt. Alt har sin tid.
Først holder de deres taler, og så kommer folk løbende herud.
De vil tjene godt i dag. Det tror jeg også.
Det må være fødselsdagsbarnet.
Hvilket fødselsdagsbarn? Der er ingen, der har fødselsdag!
En jubilar, så. Sludder! De hylder kun Polen!
Ved du, hvad jeg kom til at tænke på?
Vi har kun kendt hinanden i nogle få timer, men det føles som længere.
Fortæl mig. Hvad?
Hvordan du virkelig er?
Hvad mener du med "hvordan"? Du virker anderledes end før.
Er det en dårlig ting? Det gør nok ingen forskel.
Ingen forskel?
Fryser du? Lidt.
Er det bedre nu? Det er bedre.
Hvorfor går du altid med de mørke briller?
En souvenir der symboliserer min ugengældte kærlighed til mit hjemland.
Nej, under opstanden gik jeg ganske enkelt for meget rundt i kloakkerne.
Nej, nej. Hvorfor nej?
Jeg vil ikke. Det er meningsløst. Hvorfor?
Forstår du det ikke? Du skal rejse.
Jeg vil ikke have nogle minder, der skal blive her.
Ikke engang glade minder? Ikke hvis de blot er minder.
Du har dit liv, og jeg har mit.
Vi mødtes ved et tilfælde, og det har været hyggeligt.
Hvad mere behøver vi?
Hvad er der?
Ikke noget.
Jeg tror, at vores nabo er hjemme igen.
Der er så pokkers lydt her.
Ja, pokkers.
Hold om mig.
Har De cigaretter? Ja. Amerikanske eller ungarske?
Ungarske, tak.
Værsgo.
Tak. Tak.
Hvad skal du i morgen? Det er i morgen nu.
Skal vi tilbringe dagen sammen?
Hvor blev De fanget?
I Miedzyborzeskoven. Kaptajn Wilks enhed.
Hvad hedder De? Krzysztof. Krzysztof Zawadzki.
Og Deres navn?
Vend Dem om!
Hvor gammel er De? 100.
Hvor gammel er De?! 101.
Skal du gå? Det bør jeg.
Ellers slår Lili mig ihjel. Farvel.
Har De ild?
Ild? Ja.
Tak!
Hvad er der sket?
Ikke noget. Bliv hos mig en halv time.
Ja? Ja.
Det begynder at regne.
Her.
Hvad tænker du på? Vil du ikke sige det?
Jeg tænkte bare på...
Jeg tænker altid på ting, jeg ikke bør tænke på. Men det gør jeg ikke mere.
Se ikke så bebrejdende på mig. Det gjorde jeg ikke.
Men...? Ved du det stadig ikke?
Det kommer til at styrte ned. Vil du gå tilbage?
Nej.
Gud! Livet kan være så smukt. Du må finde en jakke!
Det var bare et ønske. Du må finde en jakke!
Livet er farligt.
Lad os komme i ly!
Kom, her!
Fryser du ikke?
Se, en gravhvælving.
En inskription.
"Du er som en flammende fakkel"
"af brændende stumper, der falder omkring dig"
"Brændende, ved du ikke om du vil være fri"
"eller om det, der er dit, skal gå tabt"
"Hvis kun aske og kaos bliver tilbage..."
"Hvis det falder i afgrunden..."
"Afgrunden..."
"med stormen..."
Det er for svært at læse. Jeg kan ikke se noget.
Det er Norwid.
"Eller findes der i asken en glitrende diamant?"
"Den evige triumfs morgengry" Det er smukt.
"Eller findes der i asken en glitrende diamant?"
Og hvad er vi?
Du... er så afgjort en diamant.
Jeg vil fortælle dig en ting.
Ikke noget dårligt, håber jeg. Nej.
Men hvem ved?
Jeg ved ikke...
Jeg ville gerne ændre nogle ting
og leve et andet liv. Det er svært for mig at tale om.
Du behøver ikke. Jeg kan gætte. Kan du det?
Er det så svært?
Der er ting, jeg aldrig rigtig har tænkt over.
Tingene har altid løst sig på en måde.
Det har handlet om at overleve.
Forstår du? Ja.
Jeg vil bare leve normalt og studere, måske på det tekniske universitet.
Hvad med dig? Du lovede ikke at sige noget dårligt.
Er det en dårlig ting? Bør jeg tage en jakke på?
Hvis jeg havde vidst i går, hvad jeg ved nu...
Så ville jeg ikke være kommet.
Jeg har aldrig før vidst, hvad kærlighed er. Jeg sværger!
Min hæl! Hvor?
Bare rolig. Jeg har ordnet større ting.
Hvad er det her? Et cirkus? Hvad laver De her?
Damen har et problem. Hvordan skal jeg finde en skomager på denne tid?
De burde også skamme Dem!
Tænk at ungdommen opfører sig sådan nu!
De har ikke engang respekt for de døde længere.
I morer jer! Det er så sjovt, at der er to myrdede mennesker her.
Maciek, hvad laver du?
Kom ind.
Hvor var det? Kan De ikke huske det?
Jeg var stangstiv den aften.
Det er en lumsk vin.
Vores første dage i Spanien.
Grabowski døde i skoven. Rubacki i Frankrig i 1944.
Kan De huske, at vi var 36 i begyndelsen?
Hvor mange er der tilbage nu? Det var en god tid.
Denne tid vil også blive god.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Hvis jeg bestemte, ville jeg få kontrol med dem hurtigt.
Pøblen dernede repræsenterer ikke hele Polen.
Det ved jeg, men det hjælper ikke.
Jeg kan ikke regere.
Lær ikke at kunne det, Franek. Tro mig.
Der er så megen lidelse og uret i dette land.
Hver borger bærer sin egen byrde.
Forstå det. Hvad er der at forstå?
Tyske. Har De fundet morderne?
Nej, men det vil vi gøre. Der er nogle englændere her også.
Men for ham, der bliver ramt, gør det ingen forskel.
Lad os få noget søvn.
Vi ordner det i morgen.
Det bliver en god dag. Det er holdt op med at regne. På gensyn i morgen.
"Salut". På gensyn i morgen. "Salut".
Hvornår skal du rejse?
Sandsynligvis i morgen.
Men måske kan jeg ændre på alting. Hvad mener du med "alting"?
Forskellige ting.
Kan du det?
Måske.
Køber du blomster nu?
Jeg må tale alvorligt med dig.
Har vi ikke allerede haft et alvorsord?
Så?
Du ved, at jeg ikke er en kryster. Og hvad så?
Andrzej. Jeg kan ikke fortsætte med at slå ihjel og leve i skjul.
Jeg vil blot leve, intet mere! Det må du kunne forstå.
Jeg må ikke noget. Siger du det som soldat eller som en ven?
Jeg forstår ikke. Du vil ikke forstå.
Jeg kan kun udtale mig som din befalingsmand.
Du påtog dig projektet. Du er min ven...
Ingen tårepersere... Du er blevet forelsket.
Hvis du prioriterer dit privatliv over vores...
Du ved, hvad man kalder det. Jeg har aldrig været en desertør.
Du ville have jobbet. Du tog det selv.
Du forstår vel, at man kan ændre sig? Jeg flygter ikke.
Du vil gerne. Du vil have at jeg skal sige: "Du er forelsket. Gør det bare."
Hvor tit har vi kæmpet sammen? Hvad hvis du var blevet forelsket da?
Og under opstanden? Det var anderledes.
Nej. Husk på, at du er en af os. Det betyder meget.
Du kan vinke farvel til din karriere.
Du vil ikke være så kæk i morgen, når ministeren er færdig med dig.
Og hvad så? Blive færdig med mig? Skal den sjover blive færdig med mig?
Livet er som et korthus.
Her, tag et glas. Tag et glas, hr.
Nej, jeg gør det selv. Vil du dø?
Nej. Jeg vil leve.
Jeg venter på dig i morgen. Kl. 04.30.
Nej.
I så fald skilles vores veje her.
Jeg tvivler på, at vi vil ses igen.
Kun en af os vil få ret. Farvel.
Farvel. Andrzej!
Fortæl mig... Tror du på alt det her? Mig? Det spiller ingen rolle.
Køb nogle blomster, hr. Kom, lad os gå hjem, Zoska.
Alt er i orden...
Kom ind. Beklager, kammerat Szczuka.
Jeg har en vigtig besked fra major Wrona.
Har De en søn, kammerat? Marek. Han er 17.
Jeg har dårlig nyt. Hvad er der sket?
Han tilhører Wilks gruppe. Vi har fanget ham.
Vent. Major Wrona sender en vogn efter Dem.
Så venter jeg på den. Tak, løjtnant.
Kender De til navnet Wilk?
Nej.
Hvad lavede De under opstanden? Jeg skød. Mod tyskerne.
Og nu mod polakker.
Og De skyder spurve.
Portier! Der kommer en bil om lidt.
Bed kammerat Szczuka om at komme ned når den gør.
Szczuka? Værelse 18? Det vil jeg gøre.
Endelig! Skål for Warszawa.
Jeg bør gå en tur før rejsen. Skal De allerede gå?
Desværre. Min kone er meget jaloux.
Stop, jeg får ondt i ørerne!
Mine herrer! Det er lukketid!
Vent et øjeblik, mine herrer. Musik! Jeg vil danse!
I er vel kunstnere, ikke sandt?
På denne tid af natten? Kære direktør...
Tiden bør ikke spille en rolle for en kunstner.
Jeg kræver, at De adlyder mig.
Det går ikke. Vi har aldrig spillet den.
Nej! Ingen undskyldninger. Spil, unge mand. Adur!
Mine damer og herrer! Dette er den sidste dans!
I Adur! Adur!
Hvad er der sket? Ikke noget. Jeg må af sted.
Nu?
Mit tog går kl. 4.30.
Så du kunne ikke ændre alting? Nej.
Mine damer og herrer, ikke flere undskyldninger!
Sig ikke mere. Gå bare!
Fantastisk! Og nu en stor opdagelse!
Skål for den nye dag!
En lysende idé.
Mine damer og herrer polonæsen!
Polonæse, i par, værsgo!
Er alle ikke tilfredse?
Selv i et uberørt Warszawa...
Nu hvor jeg er her
kan De regne med at få et godt værelse.
Tak. Farvel.
Vent et øjeblik!
Kan De hilse Ujazdowskigaden fra mig?
Goddag!
Kom her.
Giv mig den. De har forandret Dem!
Hvad? Ved De det ikke? Ved De det ikke?
Den eneste grund til, at De skulle komme er, at De skulle fyres!
Maciek!
Vent! Bliv her! Maciek!
Stop!
Er du blevet skør?
Han er bevæbnet!
Stop, eller jeg skyder!
Pas på! Han er bevæbnet!
Han kan ikke være kommet langt. Jeg så ham!
SLUT
Oversættelse: Jacob Jensen www.primetext.tv