Traducerea și adaptarea: Daniel Skillet Subs.ro Team @ www.subs.ro
Toată lumea să se pregătească.
Cinci, patru, trei, doi, unu...
Bine v-am regăsit la 1 ora și 52 de minute în această dimineață de joi.
Am alături de mine pe autorul Bill Bryson.
Așadar, scrieți despre călători.
Scuză-mă, e o întrebare?
Noel Coward a spus cândva, "De ce călătorește cine nu trebuie,
și cine trebuie să călătorească, stă acasă?"
Acum, spuneți-ne și nouă despre această ediție de colecție.
"O reeditare elegantă a vechilor favorite."
Chestii convingătoare.
În cărțile tale ai scris despre Europa, Australia, Insulele Britanice...
Defapt chiar ai locuit acolo pentru scurt timp.
Pentru scurt timp? 10 ani.
Dar nu ai scris niciodată despre America.
Nu ți-ai scris niciodată despre țara ta de origine.
- Nu, nu e chiar așa... - De ce? De ce nimic personal?
Am înțeles. Deci te-ai mutat înapoi sau e ceva temporar?
Nu, adică da... am revenit împreună cu familia mea în New Hampshire.
Acum 20 de ani. Și... și încă suntem aici.
"Încă?" Interesantă alegere a cuvintelor.
La ce altceva mai lucrezi? Scrii ceva nou?
Nu.
Doar n-ai de gând să te pensionezi?
Nu, scriitori nu se pensionează.
Noi ori bem până intrăm în comă,
ori ne zburăm creierii.
Și cu tine ce se va intampla?
Cred că după ce termin acest interviu vor fii ambele variante.
Bill Bryson, ne-a făcut plăcere să te avem cu noi.
Mulțumesc.
- Bună, străine! - Bună și ție.
Cum a mers?
- Te-ai uitat? - Da.
- A ieșit bine, nu? - Bună, bunicule.
- Bună. - M-am uitat și eu.
- Chiar așa? Și cum ți s-a părut? - Chiar vrei să fiu sinceră?
Las-o așa atunci.
- Bunicule, am ajuns la nivelul șase. - La șase deja? Bravo.
Ai primit mesajul meu despre Earl McGregor?
Funeraliile sunt sâmbătă dimineață.
Nu am putea să trimitem flori și atât?
Am putea.
Voi doi, spălați-vă pe mâini, cina este aproape gata. Hai, mișcarea.
Te face s-o lași mai moale, nu-i așa?
Îmi pare atât de rău. Condoleanțe.
Deborah, ne pare foarte rău.
Mulțumesc pentru că ați venit. Înseamnă foarte mult pentru mine.
A fost plăcerea noastră.
Adică nu ne-a făcut plăcere în sensul ăla... iartă-mă.
Nu este un moment prea plăcut.
- Și nu e momentul sa... - Ne pare foarte rău.
- Ne pare rău. - Da, ne pare rău.
- Mă duc să-mi iau sacoul. - Dar abia am ajuns.
Dar ne-am prezentat condoleanțele. Ce ai mai vrea să facem aici?
Vorbește cu oamenii. Îți va prinde bine.
Dar nu îmi place să comunic.
Hai, hai.
Ce faci? Mă bucur să te văd.
Merg să mă plimb puțin.
Bine.
Ce Dumnezeu?
- Vrei să mergi pe jos? - Da.
3200 de km?!
3408, să fiu mai exact.
Nu, nu ai cum.
De ce nu?
Serios, Bill. Chiar și pentru tine e ridicol.
De ce? Deoarece crezi că sunt prea bătrân?
Nu, pentru că nu cred că ești prea bătrân, chiar ești prea bătrân!
Doamne, faci chestiile astea din cauza înmormântării?
- Nu. - Atunci?
Nu pot explica.
Încearcă.
E ceva ce simt că trebuie făcut.
Vreau să explorez natura. Să mă întorc la rădăcinile mele.
Rădăcini!?
Da. Știi tu... Să mă duc singur la extrem.
O adevărată drumeție.
Drumeție? Nu ai mai făcut așa ceva de 30 de ani.
- Exact! - Nu ai vrea să faci o drumeție cu mașina?
Catherine!
Dacă ți-aș spune că nu poți pleca?
Dacă tu așa simți, atunci vom discuta.
Vrei să spui că voi vorbi de una singură, iar tu vei da din cap
și vei face ce aveai de gând să faci oricum
fără să fi auzit un cuvânt din ce am spus.
Ce?
Ce ar trebui să fac? Să stau aici și să îți accept
semnele astea de nebunie?
Asta e cortul meu din tinerețe. Ce zici de el?
Cred că e locul ideal pentru tine să-ți petreci noaptea in el.
Îți dai seama că toți suntem de părere că e o idee groaznică, nu?
Mulțumesc că mi-ai atras atenția.
- Tot ai de gând s-o faci? - Da.
E puțin cam nebunesc, tată. Toate astea să le faci la anii tăi?
Vorba aia, nu o pot face tinerii de 20 de ani care sunt în formă, tată.
E nevoie de cinci luni și cinci milioane de pași.
- De mers pe jos? - Da.
Dacă vrei să știi, am tot făcut-o.
Tată, o drumeție nu se compară cu mersul pe jos, înțelege.
2000 de persoane pe an încearcă să facă asta. Mai puțin de 10% din ei reușesc.
Ar trebui să vezi statisticile cu câte persoane
apucă să termine o carte de citit după ce se apucă de ea.
Vreau să cunoști pe cineva, bine?
Salut, Dave.
Ce mai faci?
El e Dave.
- Dave. - Salut.
A călătorit pe jos cam peste tot.
Îți poate răspunde la orice întrebare.
Bine. Ai putea să-mi spui și mie
de ce ciripesc păsările care sunt închise în cuști?
Ne poți da o secundă?
Nu ai vrea să ne abținem de la glumele astea, te rog?
Fii atent la el când vorbește și nu spune,
"cred că îți bați joc de mine"
când își spune opinia lui.
Sam, te comporți de parcă nu am mai fost niciodată într-o drumeție.
Un cort e un cort.
De asemenea, are o densitate foarte mare, este rezistent la frecare
și are formă aerodinamică.
Și uitați-vă la aceste cusături.
Toate cusăturile sunt interne. Sunt de-a lungul cortului.
Iar scheletul lui e din aluminiu.
E cel mai bun cort care există.
Mda, eu l-am folosit pe ăsta în multe dintre călătoriile mele.
Pentru orice vrei să faci, nu poți da greș cu un monstru ca ăsta.
Interesant, cât mă costă?
Asta costă $289.
Tu îți bați joc de... bine.
Știu ce gândești, dar când vei fi acolo ai să-mi mulțumești.
Vii și tu?
Vei avea nevoie și de o prelată.
- De prelată? De ce? - Să nu te plouă.
- Păi rucsacul ăla nu e rezistent la apă? - Ba da, dar nu în totalitate.
Prelata cântărește 136 de grame.
Ai idee câtă greutate se va adăuga la un cort rezistent la apă de 85 de litrii?
Îți spun eu... foarte multă!
Și nu uităm de...
Lasă-mă să ghicesc. Aia e în caz de vreau să mă apuc de grădinărit în sălbăticie?
Nu. Știi zicala aia, "Ia-ți amintirile cu tine și lasă doar urmele?"
E pentru când faci caca.
- Rahat! - Exact.
Cred că îți va place.
Un bărbat din virginia nu a fost găsit timp de 18 zile,
după ce a avut probleme medicale foarte grave,
la doar o săptămâna după ce a plecat în drumeție.
Cel mai frecvent raspandit prin salivă infectată a rozătoarelor, urină și fecale,
particule care devin aeropurtate...
O parte din autorități și-a exprimat îngrijorarea
cu privire la natura îngrozitoare a celor mai recente crime,
incluzând dezmembrarea și ritualul sălbatic.
Nu vei face asta singur!
Sunt Bryson.
Ce ai spune să mi te alături unei mici plimbări?
Așa ai și tu șansa să mai iei niște aer proaspăt, cât mai ai ocazia.
Sa știi că studiile arată că americanii trebuie să se plimbe mai mult.
Strămoșii noștri mergeau peste tot.
Măcar așa îți dau ceva de lucru pentru următoarele șase luni.
Anunță-mă dacă ești interesat.
Rabie, sconcși nebuni, ratoni și veverițe
furnici carnivore și țânțari-tigru...
Iederă otrăvitoare, oțetar otrăvitor, stejar otrăvitor,
salamandre otrăvitoare, chiar și fecale de elan...
Bryson, am patru cuvinte pentru tine. Nu în viața asta!
Mi-aș fi dorit să pot, Bill, dar am trecut pe hipertensive noi.
Abia mai am putere...
Să mă îmbrac...
Data viitoare sună-mă cu ceva mai amuzant.
Cum ar fi o colonoscopie.
Bill, cred că ai fost victima furtului de identitate.
Am primit ce mai ridicol mesaj
de la cineva care pretinde...
Bill, știi că poți vedea traseul online în mai puțin de 4 minute?
Nu cred că poți conta pe Dan Budge. Să mori nu e același lucru cu a refuza.
Știm ceva despre moartea lui Dan?
Mda, cred că scria în felicitarea de Crăciun a lui Jeanice.
Asta explică de ce era așa îmbufnată de invitația mea.
E acolo...
Alo?
Salut, eu sunt.
Scuză-mă, cine?
Bryson, sunt Katz!
- Katz? - Da.
- Stephen Katz? - Da.
Măi să fie!
Ești în America?
Da, da. Tu unde ești?
Sunt în Des Moines, Iowa. Unde mama dracului aș putea fii?
Mă bucur să-ți aud vocea.
Măi, mi-a spus Doug de drumeția asta a ta în Munții Apalasi.
E o treaba serioasă?
Da, foarte serioasă.
Ce zici? Ai vrea să vin și eu cu tine?
Vrei să vii cu mine?
Da, dar dacă nu vrei să știi că voi înțelege.
- Nu, nu, nu. - Adică, înțeleg dacă nu mă vrei.
Nu, de ce... de ce nu te-aș vrea?
Pentru că, știi, încă îți datorez cei $600 care i-am cerut în Europa.
Au trecut 40 de ani de atunci, Stephen.
Da, dar tot intenționez să ți-i înapoiez.
Știu că o vei face.
Foarte bine.
Deci, mai ești în formă?
Da, sunt în formă bună. Am umblat peste tot zilele astea.
Adevărat?
Da, de când nenororitii ăștia mi-au săltat permisul de conducere.
Aha... Și spune-mi...
Cum te descurci cu urșii?
Încă nu m-au doborât.
Știi că nu poți da peste un urs negru la 2300 de km de Des Moines, Katz.
Asta am încercat să zic, omule. Bulangii își păstrează distanța.
N-ai să ghicești cine m-a sunat.
Nu, nu. Nu, Stephen Katz.
Nah-ah.
Dar ai spus că nu pot pleca singur.
Am vrut să iei cu tine o persoană responsabilă.
Nici măcar nu-l cunoști.
Îl știu din poveștile tale. Nu a avut mari probleme cu băutura?
Toată lumea are probleme cu băutura.
Voi doi v-ați certat foarte mult în Europa.
Nu, nu, nu. La început ne-am șicanat reciproc.
Dar am sfârșit prin a ne disprețuii.
Știi că nu sunt de acord cu asta, nu?
Iubita mea, nu cred că ai de ce să-ți faci griji.
Nu, deloc. Soțul meu va rătăci prin pădure,
riscând să fie mutilat sau ucis
sau să contacteze vreo boală parazitară
care, dacă ai noroc, te va propti într-un scaun cu rotile
salivând în propria bavețică.
Dar nu am de ce să-mi fac griji, pentru că, desigur,
eu voi fi cea care te va îngriji hrănindu-te cu fructe congelate,
până când vei fi ucis de boala asta necunoscută, și apoi?
Apoi voi sta în față unei biserici de prost gust și voi spune...
"A fost un soț și un tată iubitor."
"Odată considerat un bărbat cu inteligență rezonabilă,
și brusc a arătat că nu este nimic mai mult...
decât un nebun."
Da, păcat că n-am să fiu acolo să te aud.
Uite, știu cum e, bine?
Te-ai gândit serios la asta?
Bineînțeles că nu.
Aeroportul Liban salută zborul Cape Air 106.
Călătorii ajunși de la Springfield,
își pot ridica bagajele de pe banda 4.
Cred că îți bați joc de mine...
- Stephen. - Bryson.
Ce mai faci?
Bună, Steph.
Ea este soția mea.
Deci tu ești infirmiera britanică de care am auzit atât de multe.
- Așa sper. - Da.
Mă bucur să te cunosc.
Asta-i o mică îmbrățișare de urs.
Șchiopătezi?
Asta-i un genunchi de titan și asta e un genunchi fals, ai uitat?
Stai să merg să-mi iau...
Trebuie să mănânc din ora în ora, altfel am aceste...
- Ce? Căderi? - Nu, nu... se numesc...
- Convulsii? - Da, exact.
- Ai crize? - Aham, da.
Acum 10 ani am mâncat niște feniletilamine contaminate
și mi-am distrus sistemul imunitar.
- Parcă mi-ai spus că ești în formă. - Chiar sunt.
Doi dintre ei au plecat cu o motocicletă,
așa că, n-am avut de ales decât să facem autostopul către San Sebastian.
Am intrat în primul bar și boom, apar și ei.
Așa că, șase ore mai târziu am mers pe plajă,
și Bryson a insistat să aibă o fată frumoasă...
o roșcată, bineînțeles.
Iar eu am rămas cu o blondă cu față de cal.
Bryson!
Nu pot să cred! Haide, stai jos aici.
Nu pot să cred că nu i-au spus niciodată lui Cathy de Spania.
Cred că mi-a scăpat.
Mă întreb oare de ce?
În fine, a doua zi eram în trenul de Madrid.
Iar Bryson s-a dus în față, dar nu i-am dat atenție
și a stat acolo o lungă perioada de timp.
În cele din urmă, apare și se îndreaptă spre scaun
și se scarpină și iar se scarpină...
M-am prins, gata.
L-am întrebat, "Bryson, ce se întâmplă?"
Și el îmi zice: "Dată viitoare să iei tu roșcata."
- E vreo poză cu roșcata aia? - Cred că da.
Mi-ar plăcea să o văd.
- E o poveste grozavă. - Nu-i aici.
- Mulțumesc că i-ai spus-o familiei mele. - Unde e roșcata?
Mai am de spus la greu, Bryson.
Nu, nu cred că ajunge.
- Nu, aș vrea să ne mai spună câteva. - În regulă.
Eram la Nisa și Bryson s-a dus
la renumitul hotel pe nume Mayflower...
Cuburi...
În descompunere...
Dumnezeule!
Încă mai cânți la aia?
Da, nu prea bine, dar încă mai cânt la ea.
Dar tu? Mai bați la tobe?
Nu, am renunțat acum câțiva ani.
Oh.
E fiica ta?
- Da. - Seamănă cu mă-sa, mare noroc.
- Câți nepoți ai? - Trei și unul e pe drum.
Ai ajuns chiar departe, Bryson.
Știi?
Vorbesc serios. Sunt fericit pentru tine.
Dar tu, Stephen? Ești în regulă?
Eu? Da, sunt al dracului de bine.
Mi-am petrecut jumătate din viață beat, umblând după pizde.
Iar cealaltă jumătate am risipit-o.
- Ai citit astea? - Da.
E nasoală treaba.
Știi ceva,
toată lumea crede că vom pleca în călătorie
și vom renunța după o săptămână, cum fac majoritatea.
Noi nu suntem majoritatea, Bryson.
Nu, nu suntem.
- Noapte bună. - Noapte bună.
În regulă.
- Vă mulțumesc doamnă Bryson, la revedere. - Cu plăcere. Succes!
Ne vedem înăuntru, ok?
- Îmi va fi foarte dor de tine. - Sper.
Vreau să-ți mai spun ceva înainte să pleci...
vreau să-ți spun că te iubesc mult.
Încearcă să nu mori, bine?
Voi face tot posibilul.
Du-te, prostuțule.
Îmi amintesc de un tip pe care l-am luat odată. Venise de pe traseu...
Nu era ca voi, era mult mai tânăr.
Stătea acolo în spate și începuse să plângă.
Vorbesc serios. A plâns tot drumul până în Atlanta.
Stătea acolo și plângea precum un copil.
Când lași oamenii să coboare,
le spui dacă vor reuși sau nu?
Da, domnule. De fiecare dată. Și nu prea greșesc.
De noi ce zici, reușim?
Oh, uite că am ajuns.
Mulțumesc.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Micul dejun la 07:00? - La 07:00.
- Da. - In regulă.
Sper să nu te deranjeze că-ți spun,
dar clătitele astea sunt cele mai bune clătite pe care le-am mâncat vreodată.
Adevărat? Îmi place bărbatul care îmi apreciază clătitele.
Cu siguranță le apreciez, dragă.
- Vrei cafea? - Da.
Îți aduc și un meniu imediat.
Nu, mulțumesc, dar deja am mâncat.
E bună gagica, nu?
Depinde la ce.
Știi ce vreau de la o femeie la anii mei?
Să aibe o inima sănătoasă și să fie aptă de muncă.
Majoritatea scad standardele odată cu înaintarea în vârstă.
- Da? - Tu le crești pe ale tale.
Mă gândeam la ceva, Bryson.
Să mai rămânem aici o noapte.
- Glumești? - Nu, dar e foarte frig afară.
Iar aici e cald.
- Eu plec! - Stai puțin...
Bine, mergem... mergem.
Stai puțin. Aș vrea să spun cateva cuvinte dacă nu te deranjează.
Spune.
- Nu vreau să sune metaforic, dar... - Spune ce ai de spus.
Se spune că traseul Apalasi este precum viața.
Aha...
Nu știi ce-i în față, nu știi ce va urma,
dar dai tot ce poți.
Tot ce poți...
În nota asta...
- Mergem? - Mergem.
Bine.
Ții pasul?
Da, încerc.
Suntem în drumeție sau ne plimbăm prin parc?
Dar ce? Ne întrecem cumva?
Încercăm să facem 17 km.
Încet și constant, amice. Dacă vrei să faci bătături, n-ai decât.
Ar fi bine să ajungem acolo până se face noapte.
Mda, păi...
Ar fi bine.
Haideți, treceți.
Doamne, și cu prostii ăștia...
Bun, completează propoziția...
Ce urcă trebuie să și...?
...coboare.
Unde sunt coborârile? Nu se poate se tot urcăm până ajungem la Maine.
Trecem și noi.
Doamne, ia uite-i...
- Ce faceți? - Nu prea multe...
- E o zi frumoasă. - Da, foarte.
- Fă-mi loc și mie. - Bine.
Nenorociți mici ce sunteți!
E dincolo pe deal, băieți.
- Off, băiete... - Te simți bine?
Da, dar era să cad de pe buștean.
Cât de departe suntem?
La vreo... 400 de metrii.
Să-mi bag picioarele!
Plecăm deja?
Omoară-mă și gata.
Nu îmi pasă cum o faci, dar ucide-mă imediat.
Ce faci? Te culci fără să mănânci?
Bună.
- Îți amintești de ferma lui Randall? - Bineînțeles.
Acum e un Super-Walmart.
Iisuse.
Dar de vechea cinema în aer liber?
Nu-mi spune.
- Acum e reprezentanță Subaru. - Nu...
Mda, acolo m-am ales cu prima mea felație.
În reprezentanta Subaru?
Ai făcut o greșeală aproape fatală.
M-am întâlnit cu Jimmy Duncan acum câteva săptămâni.
Îți aduci aminte de el?
Da, parcă mă-sa lucra la bibliotecă?
Deci clar că ți-o amintești pe mă-sa.
Da, era drăguță.
Și nu purta sutien niciodată.
Nu, nu purta niciodată.
Frate, ce mult mi-a plăcut biblioteca aia.
- Bryson? - Da?
Chiar ai ținut legătura cu Doug Glawinski în toți acești ani?
Nu, chiar deloc. De ce?
L-ai invitat în drumeție, așa că eram curios.
Da, i-am invitat pe toți cei pe care mi i-am amintit.
Minți. Nu pe toți.
Mie Doug mi-a spus de drumeția ta.
Nu am avut numărul tău de telefon.
Dar pe al lui Doug l-ai avut?
Dacă te face să te simți mai bine, să știi că oricum nu îmi plăcea de Doug.
Nu te condamn.
Deși nu știu cum asta m-ar face să mă simt mai bine.
Da.
Nici eu nu am crezut asta.
Noapte bună.
Îți îngropi căcatul?
Da.
- În pădure? - Da.
Mi-ai lipsit foarte mult, Bryson.
Mulțumesc.
Abia aștept să citesc despre călătoria asta în viitoarea ta carte.
Nu voi scrie nicio carte despre călătoria asta.
Bună.
Campați aici?
Nu, aici locuim.
Ce mâncați acolo?
Tăiței? Mare greșeală.
Tăițeii nu au nici o proteniă în ei. Deci zero energie.
Mă numesc Mary Ellen. Ăla e cortul tău?
Da.
Mare greșeală.
Te-au văzut mai fraier de ți l-au vândut pe ăla.
- Cât ai dat pe el? - Nu-mi aduc aminte.
Prea mult. Atât ai plătit.
Trebuia să îți iei un cort "Trei-Anotimpuri", prietene.
Chiar e un cort "Trei-Anotimpuri".
Îmi pare rău s-o spun, dar e de-a dreptul idiot
să vii aici în luna martie, fără un cort "Trei-Anotimpuri".
E Aprilie. Și asta-i un cort "Trei Anotimpuri."
Asta e un cort "Trei Anotimpuri."
Ba nu! Ambele sunt corturi "Trei Anotimpuri."
Nu. Nu prea cred.
Câți km ați făcut azi?
Vreo 14.
Abia 14? Probabil nu sunteți în formă.
Eu am făcut aproape 68. Am plecat de la Gooch Gap.
Și noi la fel. Și sunt 13,5 km.
- Ba nu. - Ba da, sunt 13,5 km!
Scuză-mă, dar știu bine. Tocmai ce i-am parcurs.
Și noi. Și sunt 13,5 km.
E o mare diferență.
Știi care-i problema ta, bătrâne?
Ești prea gras!
Ce-ai spus?
Trebuia să mai dai jos din tonaj înainte să începi traseul ăsta.
În cazul tău, este posibil să faci un infarct.
Așa că, merg singură fiindcă toți pe care îi știu sunt plictisitori.
Eu sunt singura persoană de care nu mă plictisesc niciodată.
De asemenea, dacă mergeam cu alții
trebuia să-i privesc făcând greșeală după greșeală,
până aș fi luat-o razna și n-aș fi fost cu mintea la traseu, știți?
Era ceva gen, "Mary Ellen care-i singura persoană ce-o știi,
care n-a dat-o în bară vreodată?" Și răspunsul era "Eu!"
Am fost această persoană, și a fost o prostie.
Persoana asta este plictisitoare, este proastă.
Știu ce gândiți. Nu sunt căsătorită.
Mă întreb de ce nu!?
Ei bine, am un prieten, dar e în Florida și e în penitenciar.
N-aș fi mers în drumeție cu el chiar dacă nu era acolo
pentru că nu poți avea încredere într-un pușcăriaș,
iar plus de asta este un prost făcut grămadă.
Și foarte plictisitor.
Ce zodie ești? Pariez că Gemeni, nu-i așa?
Sunt foarte bună la asta. Sunt înzestrată.
- Nu, nu sunt zodia Gemenilor. - Ba da, cred că ești.
De fapt, sunt zodia Leului.
Nu prea cred. Sunt prea bună la asta.
M-am născut în August.
Mai verifică-ți certificatul de naștere odată.
Iar tu? Ești în Balanță?
Categoric Balanță. Aș putea trăi din asta.
Da, iubito, ai 0 la 2.
Voi puteți ghici ce sunt?
- Îmi trece ceva prin minte, dar... - Da?
Băga-mi-aș!
Blestemată să fii!
Jur pe Dumnezeu că mă duc să-i scot laringele.
Nu știu dacă va rezolva ceva. Am un plan mai bun.
Să aud.
Conform hărții, mâine ajungem în Hiawassee.
Ne trezim mai devreme și o luăm din loc, și punem ceva distanță între noi.
Da, planul tău e mai bun decât al meu.
Și care-i planul tău?
S-o ucid și să-i iau mâncarea.
- Bună dimineața! - Neața!
Plecați deja?
Da, vrei să te așteptăm?
Da, te vom aștepta.
Nu, luați-o înainte. Vă prind din urmă după ce îmi fac nevoile.
Da-i bătaie!
Mai avem vreo 3 km.
Cât de în urmă e?
Ne ajunge.
- Nu cred că... - Nu cred...
Avem nevoie de un nou plan.
- Da, avem nevoie de un nou plan. - Da.
Taci.
Nu am spus nimic.
Dar faci precum un McDonnell Douglas DC-10.
Respiră mai ușor.
Vine.
Ține-ți respirația.
Ține-o, ține-o.
Să mergem.
- Hey, Hey, Hey! Hey! - Hey!
Stai, oprește-te.
N-o să oprească nimeni. Arătăm ca dracu.
Hey, oprește-te!
Au oprit.
Băieți, mergeți undeva?
Cu siguranță!
Va trebui să ne scuzați. Sărbătorim.
Da? Ce sărbătoriți?
Ne căsătorim mâine.
- Bravo, bravo. - Felicitări, copii.
Darren va face o femeie cinstită din mine.
- Nu-i așa iubitule? - Așa este.
Vrei să te uiți la...
Da.
Mai să fie! Ce n-aș da să mai am 20 de ani.
Eu aș vrea să mai am 50.
Pe curând. La revedere, oameni buni.
Ce să vă aduc de băut?
Cea mai mare și cea mai rece bere pe care o aveți!
O Coca-Cola.
- Doar o Coca-Cola? - Da, m-am lăsat de alcool.
- Bine. - Stai, știi ceva?
Adu-mi și mie o Coca-Cola în cazul asta.
Bine, imediat.
Sunt impresionat!
După ce m-am răsturnat cu mașina pe autostrada 6...
- A trebuit să regandesc unele lucruri. - Da, foarte bine.
A venit o polițistă și a bătut în geamul de la mașină,
iar eu eram agățat de centură cu capul în jos și i-am spus... "Care-i problema?"
S-a holbat la mine și a plecat.
De atunci nu mai beau.
- Serios? - Da.
Foarte bine.
- Foarte bine pentru tine. - Da, foarte bine pentru mine.
Serios.
Știi, Bryson.
Mă tot uit la ușa de colo și o văd intrând pe Mary Ellen.
Să nu-mi spui că deja ți-e dor de ea?
Nici vorba, n-am de gând să-ți spun asta.
Până la urmă am abandonat-o, nu-i așa?
Nu am abandonat-o, Stephen, am renunțat la ea doar.
Da, am lăsat-o singură în pădure.
A venit singură în pădure.
Nu am semnat niciun contract ca să avem grijă de ea.
Nu, dar probabil e speriată de inteligența ei.
De ce ești așa interesat de ea?
Nu sunt interesat de ea deloc.
Aiurea e că, Bryson, eu chiar sunt balanță.
A avut dreptate.
Poate că chiar e înzestrată.
Care sunt șansele?
Una din doisprezece.
O șansă din doisprezece... E foarte bine.
Vine dinspre sud.
Mary Ellen? Da, mi-a spus despre voi.
Da? Ce a spus?
- S-o spun în cuvintele ei, nu? - Da.
A spus că sunteți două muieri supraponderale,
care nu știți nimic despre drumeții.
Și s-a săturat să vă poarte de grijă.
Dumnezeule mare!
Dacă îmi aduc bine aminte, a mai spus că sunteți două pizde.
- Pizde? - Pizde zici?
După tot ce am făcut pentru ea?
Știți că e posibil să ningă în seara asta, nu? Strat de 10-20 cm.
Serios? Poate chiar mai mult.
Așa au anunțat. Vă veți cățăra direct pe ea.
- Da? - Da.
- Trebuie să plec... drum bun! - Mulțumim.
Zăpadă? Tipul asta a luat-o pe arătură rău de tot.
Ești bine?
N-am fost niciodată mai bine.
Blestematele astea sunt inutile.
Cred că ar trebui să urmăm drumul asta forestier
să ajungem pe cealaltă parte a coastei să evităm vântul,
unde putem campa. Ce părere ai?
Eu? Cred că mai degrabă m-aș scufunda într-un jacuzzi fierbinte.
Dar dacă ești setat să urmăm drumul forestier, atunci s-o facem.
Lăsăm jacuzzi-ul pe altă dată, când va fi mai bine.
Da.
- Te urmez. - Bine.
Katz, mai trăiești?
Din păcate...
Așa cum ai spus, Bryson.
"Nu știi ce te așteaptă înainte."
Așa se pare.
Îți garantez, dacă aveam căldură aici ar fi fost pornită deja.
Folosește pudra de talc, te va ajuta.
Bună ziua. Am dori o cabina. De preferință cu baie privată.
Toate cabinele s-au închiriat acum două zile. Dar, am două spații în baracă.
Nu cred că știai asta, Bryson,
dar de fiecare dată când aud cuvântul "baracă",
coaiele mi se micșorează până îmi intră în corp.
Bun venit la Stalag.
Comitetul de Evadare se întrunește la orele 19:00.
Bine.
Îți place acel XT-85?
Rucsacul tău.
Aaa.
- Eu am un Gregory. - Da?
Da, m-am uitat și la XT-85. E bun.
Dar cele patru puncte de acces,
și porturile de hidratarea duală ale Gregory-ului, m-au convins.
Ce te-a făcut să cumperi un XT-85?
Mi s-a părut că ar fi mai ușor decât să car totul în brațe.
- Cum de iei tu partea de sus? - Căldura se ridică in sus, amice.
Da.
Știi ceva...
Bryson, ești în regulă?
Mă simt perfect.
Putem începe de acolo și...
Salutări!
Sunteți în regulă?
Da, ne descurcăm.
Pentru că, când trecem pe partea cealaltă,
putem să ne întoarcem să vă luăm rucsacurile, dacă vreți.
E mai ușor pentru noi.
- Și nu ar fi nicio problemă. - Ne-am bucura să vă ajutăm.
Ne plac dificultățile. Dar mulțumim oricum.
- În regulă, atunci. - Bine.
- Scuzați-ne. - În regulă.
- Băieți de treabă. - Da.
- Îi urăsc! - La fel și eu.
Ei bine...
- A mers bine. - Cel puțin ne-am răcorit.
Bryson, ai tot ce își poate dori un om.
Și iată-te, totuși, țopăind prin pădure cu mine.
Care-i treaba, acum pe bune?
Nu știu...
John Muir a spus cândva: "Uneori un bărbat trebuie să-și pună o bucată
de pâine într-un sac și să sară peste gard."
Te-am înțeles foarte bine.
Viața este puțin prea perfectă în interiorul gardului, nu?
- Nu, nu. - Lasă că te-am înțeles, Bryson.
Ești un animal în cușcă.
Și vrei să te întorci în pădure. Să trăiești puțin...
- Nu e vorba de asta. - Ba da, de asta trebuie să fie vorba.
Tu de ce ai venit?
Cred că nu voiam să-mi petrec restul vieții în închisoare.
- Cum!? - Nu-i mare scofală, serios acum.
Doar câteva mandate de arestare la care nu m-am prezentat.
Doamne, Stephen, asta nu-i un lucru de care să fugi.
De fapt, poți.
Același Stephen. Mereu fuge de câte ceva.
Vai, serios? Tu vorbești?
Tu nu.
Amintește-mi din nou... de ce suntem aici?
Nu e ca și când aveai ceva mai bun de făcut.
Și dacă îmi aduc bine aminte, tu m-ai rugat să vii.
Te-am implorat? Te-am rugat? Te-am întrebat!
Știi ce mă amuză, Bryson?
Faptul că viața ta a devenit predictibilă, chiar până la Volvo.
Doamne ferește ca cineva să evolueze,
în loc să-și irosească viața.
Uită-te la tine. Au trecut atâția ani și n-ai făcut niciun progres.
Bryson. Ești fericit?
Ce întrebarea dracului mai e și asta?
Una foarte importantă, aș spune.
Ce, tu crezi că ești fericit?
Cred că...
Wow!
Măiculița mea!
Devine interesant.
Doamne, e uimitor!
Din locul asta poți vedea toate cele trei tipuri de rocă.
Vezi secțiunea aia stratificată?
Da. Aia e sedimentară.
Iar aia neagră de acolo, care se ridică de dedesupt,
aia e vulcanică.
De unde știi tu toate lucrurile astea?
Păi, sunt unele chestii care se numesc cărți.
Serios, se numesc cărți? Da, sunt ca un televizor pentru cei deștepți.
Discutăm despre timp, Katz.
Timp geologic.
Sute de mii de ani în care plăcile tectonice se dislocă.
Ca și când lumea s-ar renaște în interior, în timp ce erodează la suprafață.
Ce să zic...
Când ne întoarcem acasă o să-ți cumpăr un televizor.
Pentru că pe lume o doare în fund de plăcile tale tectonice care se dislocă.
Mie îmi pasă.
Vrei să știi de ce?
Pentru că sunt curios, și îmi place să fiu așa.
Îmi place să știu lucruri despre lumea în care trăim.
Eu cred că sunt doar niște roci futute.
Așa crezi?
Nu mă împotmolesc în amănunte.
- Sunt deasupra detaliilor. - Așa crezi tu?
Sunt imaginea de ansamblu, Bryson.
Da? Și cum îți merge?
Îmi merge al dracului de bine!
Bună ziua.
Am vrea și noi o cameră.
A vrut să spună două camere.
Cubbs au pierdut două meciuri consecutive și sunt în urmă cu 11 jocuri.
Nu fii surprins.
De preferat în seara asta.
Cucoană, ne-ai auzit?
Red Sox pe ce loc mai sunt?
Red Sox? La dracu' cu ei, tu glumești?
Scuzați-mă, doamnă.
- Red Sox? - Locuiesc în New England.
Da, Bryson, dar nu contează unde locuiești, ci persoana care ești.
Chiar așa? Eu sunt genul căruia îi place când o echipă câștigă din când în când.
Păi, nu...
Nu renunți la o echipă doar pentru că a avut câțiva ani de nereușite.
Câțiva ani? Doamne.
Baseball-ul înseamnă loialitate.
Ea știe despre ce vorbesc, nu-i așa cucoană?
Vreți să va las singuri câteva minute?
Bună, sunt Jeannie. Cu ce va pot ajută?
Mamă, da-i drumul la mâna omului.
- Bună. - Bună.
Am vrea două camere. Vă rog.
Sigur că da. De unde sunteți?
Sunt din New Hampshire, dar am locuit mai bine de 10 ani în Anglia.
- Mai mult în provincia de Nord... - Minte, de fel e din Iowa.
Camerele costă $40 pe noapte și puteți plătii când plecați.
Mamă, ți-am zis să-i dai drumul la mâna omului.
Mulțumesc.
Ce chestie...
Ar trebui să meargă la Cubs pe post de majoretă. Ar fii cea mai tânără din vestiar.
Cred că asta este a mea. Da, bine. A mea e cea de colo.
Da. În regulă, ne vedem.
Da.
- Bună! - Bună din nou!
- Cu ce te pot ajuta? - Am nevoie de niște prosoape.
- Iartă-mă. - Nu-i nimic.
- Vino cu mine. - Bine.
Da, îl deținem și administrăm în familie. De trei generații, dacă vă vine să credeți.
Vă cred.
Da senzația a ceva personal. E destul de rar în ziua de azi.
83 de ani...
Măi să fie!
Am construit restaurantul acum 10 ani.
Deci vă ocupați și de acela? Da.
Cineva trebuie să o facă.
Nu-i atât de rău. Am ocazia să întâlnesc oameni interesanți.
Nu sunt sigur că sunt interesant.
Nu m-am referit la tine.
Scuze. Nu m-am putut abține.
Mă bucur că va amuz. Da, și eu.
Am ajuns.
Cred că ești epuizat.
Să-mi bag...
V-am dat câteva în plus.
Duș plăcut!
Mulțumesc.
Mai ai nevoie de ceva?
Momentan nu.
Bine.
Știi unde să mă găsești.
Momentan nu suntem aici,
dar vă rog să lăsați un mesaj. Mulțumesc că ați sunat. La revedere.
Bună, iubire. Sunt eu. Am sunat doar să îți spun că te iubesc.
E totul în regulă pe acasă?
E impresionată că încă nu am murit.
Nu e singura.
I-ai povestit despre noaptea trecută?
Ce?
Tu, când erai în halat?
Patroana? Sunt sigur că voia să-ți dea
mai mult decât niște prosoape.
Ai luat-o pe arătură.
Oare?
Sunt sigur că ar fi un capitol fierbinte în carte.
Katz, ți-am mai spus. Nu voi scrie o carte.
Mă duc până la K-Mart.
Să-mi iau niște lucruri. Ești bine?
Mi-e bine aici.
Bun.
Idiotule!
Stați, stați.
Stați să vă ajut.
Poftiți, doamnă. Mulțumesc.
- Scuzați-mă. - Da?
Scuzați-mă, dar credeți că m-ați putea ajuta?
Cu siguranță. Mi-ar face plăcere.
Care este problema?
Nu pot să-mi scot chiloțeii.
Din fericire sunteți
în prezența unui expert în domeniul ăsta.
Îmi dați voie?
Sunt din mătase, nu? Mmm-hmm.
Sunt un chilotiolog.
Serios? Nu am mai auzit de așa ceva.
Cred că...
nu o s-o mai duceți bine cu ei.
Nici rău nu ar putea să-mi facă.
Nu?
- Doamne, Bryson. - Nici nu mă întreba!
Iar ai făcut sex cu scroafele?
Cred că ești gelos.
Nu sunt deloc.
În absența ta, viața mea romantică s-a schimbat în bine.
Mai ții minte spălătoria automată?
Numele ei este Beulah.
Serios?
Da, serios. Are un corp perfect.
Ascuns sub 100 kg de grăsime...
Dar, îmi place puțină carne pe os.
Da, atâta timp cât nu trebuie să dai jos un perete ca s-o scoți din casă.
Cum s-a întâmplat?
M-a rugat dacă vreau să vin să-i scot chiloții.
Cum? Se înțepeniseră în mașina de spălat.
Se rupseseră.
Așa că în după-amiaza asta mă voi întâlni cu ea în fața stației de pompieri.
Acolo își ține lenjeria de rezervă?
Îți spun, omule, când i-am atins chiloții,
am simțit cum mi se ridică penisul în pantaloni.
Chiar așa? Ia uite ce i-am cumpărat.
E o femeie mare.
De unde ai luat chiloții ăștia?
De la K-Mart. Am luat taxiul.
Mă gândeam să îi dau la cină.
Să-i cuceresc inima.
Ai de gând să îi oferi chiloții ăia în restaurant?
Da.
Crezi că e o idee proastă?
Nu. Cred că e o idee minunată.
Bun așa.
Hey.
Ai luat curcanul, nu? Da.
Poftă bună. Mulțumesc.
Trebuie să plecăm acum!
Ce tot spui acolo? Mă caută un tip!
Un tip?
Soțul lui Beulah.
Beulah e măritată? Așa se pare.
Sunt doar doi tipi pe planetă care s-ar culca cu ea,
și iată-ne în același oraș nenorocit pe amândoi.
Ce s-a întâmplat?
Stăteam în fața stației de pompieri după cum stabilisem...
Așa.
Apoi, vine de după colț o camionetă roșie și se oprește brusc.
Și iese din ea un tip mare, masiv, uriaș...
Se îndreaptă către mine, și face așa din deget, gen:
"Vreau să vorbesc cu tine."
Și ce ai făcut? Am fugit ca de dracu'!
Ai fugit?
Da, pot fii iute ca un iepure la nevoie.
Și nu te-a prins? Nu, nu. Tipul avea vreo 300 de kilograme.
Nu e vreun maratonist.
E în camioneta lui roșie, cred că mă caută și acum.
Am sărit garduri, am fugit prin curțile oamenilor,
m-am agățat de frânghiile pentru rufe.
Lasă că ești în siguranță acum. Îți spun, tipul asta e...
Camioneta roșie!
Și uite încă una.
Bryson, ne trebuie un plan bun să scăpăm.
Du-te și vorbește cu el. Sunt sigur că va înțelege.
Asta e planul tău?
Nu am nevoie de plan. Nu sunt eu cel urmărit.
Haide, Bryson, trebuie să plecăm din orașul ăsta.
Da. Haide, nu te mai prostii.
Te rog?
Haide. Da, da.
Ești acolo, mă? Ia ieși afară!
Sunt Bubba-T-Flubba! Ești înăuntru, băiete? Ieși afară, rahat cu ochi.
M-am prins că ești tu. Încetează cu glume dastea.
Deshide ușa!
Știu că ești acolo, fiu de curvă ce ești!
Rahat!
E aici!
Nu îmi pasă unde dracului ești,
o să dărâm toate ușile astea și te fac praf când pun mâna pe tine!
Haide, știu că ești pe aici pe undeva nenorocitule.
Nu îmi pasă unde ești, tot pun mâna pe tine.
Vreau să știu cine s-a dat la muierea mea!
Scoate-ți curul ăla afară odată! Haide, Bryson!
Trage-mă! E la ușa!
Deschide ușa asta blestemată!
Haide, mișcă. Mișcă!
Dar ce zici de Basel? Când am furat barca aia?
Nu am furat-o, am împrumutat-o.
Da, dar unchiul fetei, cel cu pușca, a văzut altfel situația.
Că bine zici.
Ai ratat multe în Grecia.
Mă cam săturasem până în acel moment.
Când ai spus că pleci în Anglia,
am crezut că reziști maxim o săptămână.
Am întâlnit o fată. Da.
Și asta a fost.
Păi ce să zic. Da, mulțumesc.
Cathy pare minunată. Dar evident ai mai fost și cu alte femei.
Niciodată?
Nici măcar cu o tipă în ultimii 40 de ani?
Nu.
Mă duci de nas, ticălos bătrân ce ești.
Te-am văzut cum o dezbrăcai din priviri pe patroana aia.
Nu-mi poți spune că n-ai...
O singură femeie în 40 de ani?
Da.
Asta nu poate fi bine pentru tine.
Când a fost ultima dată când ai avut o...
Nu mai contează. Știu cum sunt femeile măritate.
Serios? Nu mai spune!
Da, crede-mă că am fost cu mai multe femei căsătorite decât tine.
Hey, Katz, ești treaz?
Nu.
Ce s-a auzit?
De unde dracului să știu eu?
A părut că e ceva mare.
Totul pare a fii mare în pădure, Bryson.
Probabil e doar un sconcs. Culcă-te.
Ai luat vreun cuțit cu tine?
Nu.
Nimic ascuțit?
Doar o unghieră.
Grozav.
Lasă-l în pace, Bryson. O să plece.
Da, și dacă e un urs și vine spre tine,
ce vei face? Îi faci pedichiura?
Doamne, sunt doi urși afurisiți care se holbează la mine.
Bagă-mi-aș să-mi bag, Bryson, culcă-te odată!
Rahat!
Dacă vin spre noi, prefă-te mort.
Dacă vin spre noi, suntem ca și morți.
Nu, stai, stai.
Sunt urși grizzly. Stai puțin.
Morții lor! Distrug totul!
"Ridicați-vă în picioare pentru a intimida ursul."
Să intiminam ursul? Sunt urși, în pizda mă-sii!
Trebuie să-i speriem cumva.
Plecați! Valea!
Trebuie să scrii în carte despre aventura asta.
Nu voi scrie nicio carte, înțelege odată!
La naiba!
Cel puțin avem parte de distracție.
Rahat!
Ia uite. Ce e?
Asta e poteca.
Aici suntem noi. Nu suntem nici măcar la jumătatea drumului.
Nu poate fii corectă. Dumnezeul mă-sii!
În nici un caz nu e la scală.
Scrie "Harta la scală".
Gata, plan nou!
Fir-ar să fie!
Îți zic eu, Bryson, sunt multe avantaje.
Vrei să conduci pe poteca Munților Apalasi?
Nu, nu. Doar să o luăm înainte. Reluăm poteca, puțin mai în nord.
Închiriem o mașină de aici.
Când o să fim în mișcare, o să vedem mai multe.
Vizităm punctele de interes locale.
Vom avea un câmp vizual mai mare.
Bryson, în calitale de prieten...
Fă asta pentru mine.
Nu o să-ți vină să crezi cu ce afacere am făcut asta.
Katz...
Frumusețea asta, nu reprezintă doar una, ci două îmbunătățiri.
Radio prin satelit, scaune de piele, trapă. Același preț ca un Camry.
Îți vine să crezi?
L-am adus, dle Katz. Doar trei inițiale rapide și gata.
Nu putem face asta.
Ba da, sigur că putem.
Am venit aici să realizez ceva.
Nu să renunț când lucrurile s-au îngreunat puțin.
Dar nu renunțăm, Bryson.
Ce contează dacă sărim peste părțile nasoale?
Nu va știi nimeni. Voi știi eu!
Eu nu renunț. Știu că tu ai făcut asta la viața ta,
dar eu termin ce am început. Bryson.
Nu am văzut amândoi aceeași harta? Ba da.
Nu ai nicio șansă să termini poteca asta.
Nici o șansă. Zero șanse.
Eu o să încerc s-o termin.
Mergi până mori.
Unde mă înscriu?
Suntem niște boșorogi, Bryson. Nu te mai păcălii.
Vorbește în numele tău.
Doar pentru că nu accepți ceva, asta nu înseamnă că nu e adevărat.
Ce interesant sună când o spui tu. Doar trei inițiale e tot ce...
Totul e la tine, Bryson.
Dacă cineva te întreabă de unde ești, nici măcar nu poți să-i răspunzi.
Deci eu sunt cel aflat în faza de negare?
Când tu ești cel care ascunde whisky în rucsac.
Aha. Am văzut sticla.
Presupun că niciunul dintre noi nu poate accepta cine e cu adevărat.
Știu cine sunt și de ce mă aflu aici!
Am venit să fiu alături de tine,
pentru o ultimă aventură, înainte să fie prea târziu.
Asta-i aventură mea și tu te-ai angajat în ea.
Poți face ce dorești, dar n-o să mă tragi în jos.
Dacă ați putea să semnați... Bine!
Nu mai vreau mașina. Pardon?
N-auzi? Nu mai vreau mașina aia blestemată.
Bine!
Bravo, așa te vreau. Mda, bagă-mi-aș...
Ce bucuros sunt că nu mergem cu mașina acum.
Tu? Eu chiar sunt mai fericit ca oricând.
AVERTISMENT! DOAR DRUMEȚII EXPERIMENTAȚI!
Știi, acum 50 de ani...
Un copac din patru, era castan american.
Știi ce-i ăla? Ai văzut vreunul? Cred că da.
E incredibil.
Cresc din pământul pădurii, foarte sus, 30 de metri.
Iar frunzele lor conțin 4.000 de metri pătrați de frunze.
Privești aceste păduri
și te gândești că există dintotdeauna și voi fi mereu aici,
cum e stejarul asta bătrân.
Apoi te gândești la sărmanul castan american,
că în decursul unei vieți umane, dispare. Uite așa.
Ce s-a întâmplat cu el?
O ciupercă.
Timpul, natura... știi și tu.
Bryson, să știi că defapt nu am ascuns sticla asta de whisky.
Nici n-am mințit când am zis că stau pe uscat.
Chestia e că îmi place să beau. Îmi place foarte mult.
Îmi place gustul.
Și acea emoție pe care o ai după ce ai băut câteva.
Îmi place mirosul tavernei, până la acele odorizante din pisoare.
Dar în loc să mă duc la taverne, ca restul oamenilor,
mă duc acasă în micul meu apartament și îmi încălzesc cina.
Și mă simt cinstit, cum ar trebui să mă simt.
Dar, e greu să te convingi, noapte după noapte
că trăiești o existență bogată și palpitantă.
Dacă ar exista un aparat cu care să masoari distracția,
acul nu ar sări în zona orgasmică.
Știi ce zic?
Adică, e un gol în viața mea, acolo unde obișnuia să fie băutura.
Știu că nu pot bea.
Adică, un pahar o să ducă la 10.
Și deodată, mă găsesc pe sub un pod pe undeva.
De asta o iau cu mine.
Să-mi amintesc că pot să mă abțin de la băutură.
Sau poate o car în caz că nu mai pot sta fără băutură.
Poftim.
Deschide-o.
E sigilată.
Dă-mi-o.
Tremură.
Crezi că sunt capabil
să nu mai beau nicio picătură de alcool pentru tot restul vieții?
Da, cred.
A fost un moment drăguț.
Foarte dramatic.
Doamne, deja îl regret.
Așa-i viața.
Ai grijă.
Știi, Bryson. Încă o visez pe Amorina. Ți-o amintești?
Doamne, nu pot uita o fată ca ea.
Tipii ca noi, nu ar trebui să întâlnească femei pe nume Amorina.
Se deranjează ordinea naturală.
Avea cei mai tari sâni pe care i-am văzut, și crede-mă că am văzut o groază, Bryson.
Da, te cred.
Ți-o amintești pe sora ei?
Doamne, săracă fată. Nu puteau să fie surori.
Dacă ești urâtă, da-ți silința să fii amuzantă.
Și dacă ești urâtă și nu ești amuzantă, ai face bine să ai bani.
Și dacă n-ai nici-una din ele ai face bine să fii prostituată.
Chiar a fost. Stai puțin, de unde știai asta?
Păi defapt...
Doamne Dumnezeule.
Data viitoare când faci asta, anunță-mă. Bine?
E mai distractiv dacă e o surpriză.
Ești bine? Ești în regulă?
Da.
Doamne...
Oficial suntem fututi rău de tot.
În stil mare.
Nu e cale de ieșire prin partea asta.
Ce tot faci acolo? Ne scoatem de aici.
Dă-mi pantalonii tăi. Nu, nu.
Ai plănuit asta tot timpul, Bryson.
Dă-mi odată pantalonii.
Bine.
Bun. Acum să le fac un nod.
În regulă. Gata.
Ia să vedem.
Te faci singur de ras, Bryson. Dă-mi chestia aia.
Trebuie să recunoști, am țintit destul de bine, nu?
Da, dar trebuia să apuci de celălalt capăt.
Mai să știi că nu e chiar atât de sus.
Am o idee. Vezi asta? Poți veni aici.
Eu stau așa, și tu te urci pe umerii mei.
Vrei să încercăm? Bine.
Așa.
Putem reuși. Stai...
Ești în regulă? Da, stai așa. Știi...
Trebuie să stai mai aplecat, că să pot urca pe umerii tăi.
Bagă-mi-aș... Bine.
Ești bine? Da.
Așa...
Bryson, nu îmi place asta.
Nu, nu, e bine, e bine. Acum încearcă să te ridici. Ridică-te.
Doamne.
Pe cine păcălim?
Pentru numele lui Dumnezeu,
nici măcar nu pot să-mi ridic propriul corp din poziția asta.
Bine. Atunci stau pe spatele tău. Ce-ar fi dacă stau eu pe spatele tău?
Știi...
Cred că suntem efectiv blocați aici.
Da, da chiar suntem.
Știai că foioasele de pe Coasta de Est, mor?
Nu doar castanul,
dar și ulmul are aceeași soarta.
În 50 de ani, toate astea ar putea dispărea.
30 de zile.
Hmm?
30 de zile în închisoare. Îmi era frică de 30 de zile.
În comparație cu asta,
e ca o călătorie blestemată la o stațiune balneară.
Doamne, tot ce am făcut a fost să scriu prefațe pentru cărți
în ultimii 4 ani și jumătate.
Trebuia să mă pensionez.
Catherine avea dreptate, ce naiba încerc să demonstrez?
Femeile iubesc un cazier judiciar.
Poate că nu în New Hampshire, unde locuiești tu.
Dar în Des Moines, mi-ar fi prins bine.
Ajungi vreodată la punctul în care
totul este despre boli, medicamente, înmormântări,
ce diagnostic i s-a pus cuiva,
și toată lumea care așteaptă sfârșitul.
Rahat! Ce e?
Tocmai mi-am dat seama că noi suntem în acel tip de articol.
Știi tu, tipul descompus. Ți-l amintești?
Noi vom fi.
Cât timp îi ia unui cadavru să se descompună?
Nu trebuie să-ți faci griji.
Ai atâția conservanți în tine, încât vei rămâne totdeauna
pe ieșitura asta care ne aflăm acum.
Oamenii de știință din toată lumea o să vină să mă studieze.
Mi-e dor de Catherine.
Și mie de Des Moines.
Știai că nu am ratat un bâlci statal de 39 de ani?
Mereu spun: "Când ratez unul,
o să fiu mort."
Scoate un mic sunet de fiecare dată când o îmbrățișez.
Nici măcar nu cred că știe.
Nu i-am spus niciodată cât de mult îmi place acel sunet.
Nu vreau să creadă că această călătorie a avut vreo legătură cu ea.
Știe.
Crede-mă, femeile știu lucrurile astea.
Da, dar tot mi-ar place să îi spun.
Scrie-i un bilet.
Oamenilor le place să primească bilete.
Știi ceva? Ai dreptate. Da.
E o idee grozavă.
Știi ceva, Bryson, ești singurul tip cu care mi-aș risca viața.
Vreau să știi asta.
Și singurul ticălos care mă pune pe o ieșitură, aflată în pustietate.
Îmi pare rău că nu am păstrat legătura.
Știu. Și mie.
Ce seară minunată.
Așa este.
Crezi că mai e cineva pe Pământ,
care se uită la cer și vede la fel de multe stele ca noi?
Nu știu.
Cred că mă uit la un milion de stele.
Ochiul liber poate vedea doar 2.000.
Atunci cred că am ochii foarte buni, pentru că eu mă uit la un milion.
Alpha Centauri este cea mai apropiată. Se află la 4,22 de ani lumină.
4,22? Nu-i rău.
Fiecare an lumina are 10 trilioane de km, deci asta înseamnă...
40 de mii de miliarde de kilometri.
42 de trilioane de km? E cea mai apropiată? Da.
Și sunt o sută de miliarde de stele doar în galaxia noastră.
Iar în Univers, sunt mai multe Galaxii, decât există grăunte de nisip pe Pământ.
E un număr enorm de mare.
Noi suntem prea mici. Da.
Ce dracului?
Oameni.
Oameni? Oameni?
Oameni! Alo!
Alo, alo, suntem aici jos. Alo!
Va rugăm ajutați-ne.
Ajutor.
Salutări acolo jos!
Cred că glumești.
Ce s-a întâmplat cu pantalonii voștri?
E poveste lungă... Am înțeles.
Rămâneți pe loc. Vă vom scoate de acolo.
Băieți de treabă. Da.
Îi îndrăgesc pe băieții ăștia. Și eu.
Mai ai pastramă d-aia? Da.
Tu mai ai apă?
Cam trei sferturi, tu? La fel.
Stephen? Da?
Vrei să mergem acasă?
Da, vreau. Chiar vreau.
Nici măcar nu ne-am apropiat, așa-i?
Ce tot vorbești? Am reușit, Bryson.
Nici măcar nu am zărit muntele Katahdin.
Încă un munte? Câți munți vrei să vezi?
E un mod de a privi lucrurile. E singurul mod de a privi lucrurile.
În ceea ce mă privește, am parcurs Poteca Apalasilor.
Am mers pe ea în căldură, zăpadă,
am mers pe ea până ne-au sângerat picioarele.
Am făcut o drumeție pe Poteca Apalasilor, Bryson.
Poate că ai dreptate.
Voi ați chemat taxiul? Da.
Ce greu e. Îl cari de ceva vreme?
Tocmai din Georgia.
Serios? Bravo, băieți! De unde sunteți?
Iowa.
Așa ceva nu e posibil.
Nu există fan Red Sox din Iowa.
Poftim.
"Dragă Catherine..." Doar atât ai reușit să scrii?
Bine că am fost salvați.
Sunt anumite lucruri pe care nu le poți transcrie în cuvinte.
Drum bun, bine?
Da.
Încă îmi datorezi cei $600.
Știi că ți-i plătesc, nu?
Da.
Îți mai amintești de mine?
Avea ditamai grămada de clătite. Katz.
Te urăsc de moarte!
Niciodată să nu cumperi o lenjerie intimă pentru o femeie pe care nu o cunoști.
Bulangii tot nu m-au prins.
Bryson, mă întrebam... Ce urmează?
Traducerea și adaptarea: Daniel Skillet Subs.ro Team @ www.subs.ro