Anya.
Hogyan kezdődik ez a történet?
Pont ugyanúgy, mint a legtöbb történet.
Egy fiúval...
túl idős, hogy kölyöknek nevezzük......
ahhoz meg túl fiatal, hogy férfi legyen.
És egy rémálommal.
Két alapvető eleme van:
E, a természetes logaritmikus rendszer alapja.
Ez egy szám. Egy szám, ami a mi rendszerünkben bukkan fel.
Mi a matematikai funkciója vagy a dolgok, amik új dolgokat írnak le...
A sebesség megváltoztatásával egyenes arányban fognak növekedni?
Ha ezt matematikailag levezetjük, megkapjuk az alapvető állandót.
Conor?
Jól vagy, Conor?
Fáradtnak tűnsz.
Nem pihented ki magad?
Jól vagyok.
Mert tudod... ha bármikor beszélgetni szeretnél...
Jól vagyok.
Oké.
Mindenki előre figyeljen!
A Pi a kerület aránya, és amikor összegezzük...
Óvatosan, O'Malley.
- Eleshetsz. - Részeg vagy, vagy mi van veled?
Biztos kapott egy kis csókot a beteg anyjától.
Mindig a saját kis álomvilágodban élsz.
És mi van ott? Valami izgalmas?
Kelj fel.
Jó fiú vagy. Emlékezz erre, O'Malley.
És a jó fiúk nem beszélnek.
- Szia, Con. - Szia, anyu.
- Ez meg mi? - Egy meglepetés.
- Ez egy videómagnó? - Sokkal jobb, mint egy videólejátszó.
Ez a nagyapád régi filmvetítője.
- Kész is van. - Jó lenne, ha ismerhetted volna.
Kit?
Nagyapát.
Még nagyanyád is ellágyult, mikor vele volt.
Nos, nézzük.
Kész is van.
Egy rakás seggfej.
Miért akarják megölni King Kong-ot?
Az emberek nem szeretik, ha valamit nem értenek.
Megijednek tőle.
King Kong össze is roppanthatta volna őket...
ezer darabra szaggathatta volna őket.
Conor.
Anya?
Azért jöttem, hogy magammal vigyelek, Conor O'Malley.
Miért nem szaladsz el, Conor O'Malley?
Miért nem futsz anyádért?
Hagyd őt békén. Nem félek tőled.
Meg foglak látogatni téged a következő éjszakákon, Conor O'Malley...
és addig fogom rázni a válladat, míg fel nem ébredsz.
És három történetet fogok neked elmesélni.
Történeteket fogsz nekem mesélni?
Igen. Három történetet mondok el.
És ha befejeztem a történeteimet, te elmondasz nekem egy negyediket.
Nem ismerek semmilyen történetet.
Pedig el fogod mesélni a negyediket, és az lesz az igazság.
- Miről beszélsz? - Az igazság, amit rejtegetsz.
Az igazság, amit megálmodsz.
- Elmondod a rémálmodat. - Nem.
De igen. Ez lesz a te igazságod.
És ha nem teszem meg?
Oh, Con, elaludtam.
A saját ágyadban kellene lenned, Con.
Öt perc.
- Ez nem igazság. - De igen.
- Gyerünk, Con. - Csak öt perc. Ígérem.
Öt perc.
Jó éjt.
Tiszteletben tartom, Lizzie, tényleg.
De az utolsó dolog, amit apád akarna az lenne, hogy Amerikába költözzön...
hogy egy idegen nővel éljen és az ő idegen gyerekével.
Meg kell ezt beszélnünk.
- Szia, Con. - Ó, itt is van a kis ember.
- Mit mondtál, honnan van ez? - Egy nagyon kedves idős ember otthonából.
Felszámolják, hogy lakásokat építsenek, és én leszek az ügynök.
Hozz anyádnak egy csésze teát.
Zöldet, cukor nélkül. Én feketén kérem.
Mit gondolsz, Con?
Tetszik neki.
- Próbálj fel egy másikat is. - Oké.
Gyerünk, próbálj fel egy másikat is.
- Csak érted teszem. - Nem most fogjuk ezt megvitatni.
Megértem, de nem folytathatod így tovább, Lizzie.
- Döntést kell hoznod. - Nem teszem.
Menj, segíts Conornak a teánál, vagy szó szerint megőrülök.
- De még beszélnünk kell erről. - Megcsinálom a teát.
- Azt mondtam, megcsinálom a teát. - Beszélnünk kell...
Nem vagyok az ellenséged, Conor. Azért vagyok itt, hogy segítsek anyádnak.
- Tudom, miért vagy itt. - Azért vagyok itt, mert...
A 12 éves fiúkat nem kell számításba venni anélkül, hogy megkérdeznénk őket először.
- Meg akarod tenni? - Vegyél vissza az arcodból.
Mindig beteg a kezelések ellenére.
Holnapra jobban lesz, és te hazamehetsz.
Holnapra jobb színben lesz. Beszélned kell majd vele erről.
Beszélnünk, miről?
- Arról hogy eljössz, hogy velem élj. - Soha nem megyek veled...
- Figyelj rám, Conor, ha anyád... - Nincs itt semmiféle "ha"...
Jobban lesz és te elmehetsz.
Oh, Lizzie? Lizzie!
Istenem. Tarts ki, tarts ki!
Hol van az orvosság? Conor!
Itt vagyok, itt vagyok. Lélegezz mélyeket.
Conor, kérlek. Kérlek add oda az orvosságot. Igyekezz!
Itt is van.
Vedd csak be, vedd be.
Már jobb is.
Lélegezz mélyeket.
Mély levegő.
Minden rendben lesz.
Csak ne nyúlj semmihez!
Bízz bennem, mindent megteszek, hogy ne érjek semmihez.
Még nem fejeztük be a beszélgetést, fiatalember!
De igen, végeztünk.
Anyu.
Mi tartott ilyen sokáig?
Itt az ideje, hogy elmondjam neked az első mesét.
Nincs szükségem mesére. Egy buszjegy kellene csak a nagyanyám részére.
Itt az ideje, hogy elmondjam...
Mit képzelsz, hova mész? Most meghallgatsz!
Olyan öreg vagyok, mint ez a föld itt, és én el fogom...
Mit tudsz te bármiről is?
Mindent tudok rólad, Conor O'Malley.
Nem, ez nem igaz. Ha ismernél...
Tudhatnád, hogy nincs időm hülye történeteket hallgatni egy hülye fától...
ez csak egy álom.
Álom? Mi az az álom, Conor O'Malley?
És ki mondta neked, hogy ez az egész nem más csak egy álom?
Mindegy.
A mai látogatásom oka, hogy azt gondoltam...
Azt gondoltad, segíthetsz legyőzni az ellenséget, vagy megölni a sárkányt.
De legalábbis segíthettél volna a nagyanyámmal kapcsolatban.
És ehelyett, mindaz amit akarsz csak annyi, hogy történeteket adj elő nekem.
Történeteket arról, hogy győztem le az ellenségeimets.
Történeteket arról, hogy küzdöttem meg sárkányokkal.
Hadd meséljek neked egy történetet arról, mikor járni kezdtem.
Hadd meséljem el neked egy gonosz királynő halálát...
és azt is, hogyan intéztem el, hogy soha többé ne kelljen őt látnunk.
Na, rajta, kezdd el!
Rendben.
Mit látsz?
Semmit. Ágak és levelek lógnak be a képbe.
Használd a képzeleted, Conor O'Malley.
És most? Most mit látsz?
- Egy szikrát látok. - Igen. És még?
Nem, ez valami víz. Ez egy vízfestmény.
Nézd meg jobban!
- Wow. - Wow, tényleg!
Hosszú időkkel ezelőtt, mikor itt még nem állt ez a kis városka, utakkal, vonatokkal és autókkal...
- itt egy királyság terült el. - Itt?
Még Tesco-nk sincsen.
Ez egy virágzó királyság volt, egy bölcs királlyal...
Békét teremtett meg a népe számára...
de a békének ára volt.
A király mindhárom fiát elveszítette az ütközetekben...
az óriások ellen...
a sárkányok ellen...
és olyan emberek seregei ellen, akiket nagy varázslók vezettek.
Ez az egész elég mesebelinek hangzik.
Nem ezt mondanád, ha hallanád azon emberek sikolyait, akiket lándzsával döftek át.
A királynő nem tudott megbírkózni a három fiuk elvesztésével...
Kétségbeesésében magára hagyta a királyt,
az egyetlen megmaradt örökössel...
az árván maradt unokájával.
A gyermek hercegként nevelkedett...
elnyerte a királyságbeliek szeretetét jóságáért és odafigyelésért cserébe.
Az emberei szerették őt.
A jövőbeli királyunk.
Már majdnem felnőtt férfivá cseperedett, mikor a nagyapja új asszonyt hozott a házhoz.
A király megbetegedett, és az a pletyka kezdett keringetni...
hogy az asszony egy gonosz boszorkány...
Azt mondták, a trónra akar törni,magának akarja azt, ezért mérgezte meg a királyt.
Néhány héttel később a király meghalt.
A herceg túl fiatal volt, hogy átvegye a király helyét...
Így hát, a törvények szerint, a királynő lett az uralkodó a következő egy évben.
A jövő bizonytalanná vált.
Időközben a herceg szívét elrabolta egy lány.
Gyönyörű volt és nagyon okos, és habár csak egy földműves lánya volt...
a királyság nagyon örült a kapcsolatuknak.
A királynő azonban eközben nagyon is élvezte, és azzal volt elfoglalva, hogy ő a királynő.
És mi a lehetne a legjobb módja, hogy ez így is maradjon, minthogy ő maga menjen hozzá a herceghez?
Mi? Ez undorító.
- A nagyanyja volt. - A mostoha nagyanyja...
és még mindig egy fiatal, csodaszép nő volt, erről ne feledkezzünk el.
A hercegnek azonban nem tetszett ez az ötlet.
Fogta a földműves lányát, és tovalovagoltak az éjszakába.
Megálltak megpihenni egy tiszafa ágai alatt.
Ez lennél te.
Másnap reggel a Herceg felébredt.
"Kelj fel, szerelmem!" - mondta.
De a földműves lánya nem mozdult...
Ekkor a herceg észrevette a vérfoltot.
Vért?
Valaki megölte a szerelmét az éjszaka folyamán.
Mi?
"A Királynő!" - kiabálta.
"A királynő meggyilkolta a menyasszonyomat."
A falu lakói haraggal és bosszúval telve fellázadtak a bűntett hallatán.
Ez akkor volt, mikor járni kezdtem.
A királynőt soha nem látták többé.
Jó. Megérdemelte.
Ezek után, úgy hiszem, nem tudsz segíteni a nagyanyámmal kapcsolatban.
A történetnek még nincs vége.
Fogtam a királynőt és jó messzire vittem, elég messze ahhoz,
hogy a falusiak soha ne találhassák meg...
egy városkába a tenger mellett, ahol megkezdhette az új életét.
De megölte a földműves lányát!
Hogy menthetsz meg egy gyilkost?
Tényleg egy szörnyeteg vagy.
Soha nem mondtam, hogy ő ölte meg a földműves lányát.
Csak azt mondtam, a herceg kiáltotta azt, hogy ő volt.
A herceg nem aludt ezen az éjszakán...
azonban arra várt, hogy a földműves lánya elmerüljön álmaiban...
és megkezdhesse ördögi tervét.
Micsoda?
Tudta, hogy a lány halála tüzet fog szítani, ami teljesen felemészti majd a királynőt.
Ez egy szörnyű történet. És egy csalás.
Ez egy igaz történet.
Sok olyan igaz történet van, ami csalásnak tűnhet.
A királyságok olyan uralkodókat kapnak, amilyeneket megérdemelnek.
A földművsek lányai ok nélkül halnak meg.
És néha a boszorkányok megérdemlik, hogy megmentsék őket.
Tulajdonképpen elég gyakran. Meglepődnél milyen gyakran.
Így hát a jó herceg egy gyilkos volt, és a gonosz királynő pedig nem is volt boszorkány?
Nem, a királynő minden bizonnyal egy boszorkány volt...
és könnyen lehetett volna, hogy valami óriási szörnyűséget tesz.
Ki tudja?
Akkor tulajdonképpen miért is mentetted meg őt?
Mert ami biztosan nem volt: nem volt gyilkos.
Nem mérgezte meg a királyt.
A király valójában szimplán megöregedett.
Elkapták valaha a herceget?
Nem. Egy sokkal inkább szeretett király lett belőle...
aki boldogan uralkodott egészen élete végéig.
Oh, igen.
Nem értem.
Ki itt tulajdonképpen a jó fiú?
Nem minden történetben van egy jó fiú, Conor O'Malley...
és nem is mindig van bennük rossz fiú.
A legtöbb ember valahol e között a kettő között van.
És hogy fog vajon mindez megmenteni engem a nagyanyámtól?
Nem ő az valójában, akitől meg kell téged megmenteni.
Minden történetnek két oldala van.
Halljuk, hányan ismerik közületek az alábbi mondást:
"Botokkal és kövekkel el lehet törni a csontjaimat, de a szavak soha nem érhetnek el." ?
Tehát a kövekező alkalommal, mikor valaki mondd nektek valamit, csak emlékezzetek erre...
Végre itthon vagy.
Anyukád az emeleten van. Beszélni akar veled.
- Micsoda? - Apád repülőgépe vasárnap érkezik meg.
Apa idejön? Amerikából?
Igyekezz!
Anyád vár rád.
És pakold össze a táskádat.
Velem jössz, hogy nálam maradj egy pár napig.
Rajta.
Csodálatos az a fa.
Évezredek óta itt áll.
Mire gondolsz?
Arra, hogy a nagyi megpróbál Tina Turnert faragni belőlem.
Biztos nagy rajongója.
Miért kell nagyival maradnom?
Visszamész a kórházba?
Gyere ide, Con.
Az utolsó kezelés nem hozta meg a várva várt hatást.
Ezért valamit javítani szeretnének rajta...
kipróbálni valami mást.
- Ez minden? - Ez minden.
Biztos vagy benne?
Igen.
Mert...
tudod, elmondhatod nekem.
Minden rendben lesz, Conor.
Meglátod.
Várj, Conor. Hova mész?
- Ne érj hozzá. - "Ne érj hozzá?"
- Mit szólnál, ha behúznék neki egyet? - Azt mondtam, ne érj hozzá.
O'Malley-nak és nekem van egy egyezségünk.
Egyedül én érhetek hozzá.
Így van, igaz?
És most mondd meg nekem...
Miért van az, hogy minden alkalommal, mikor hátra fordulok, te ott vagy, és engem bámulsz?
Ez kezd kicsit furcsa lenni, nem gondolod?
Bocs, ez egy kicsit durva volt.
Ez nem a te napod, ugye?
Rossz helyen voltál, rossz időben.
Meg kell mutatnom valakinek egy házat.
Magadra hagylak itt, míg az apád meg nem érkezik.
I'm not five years old.
Ez itt a pontos idő.
Nem az, ami a telefonodon vagy a számítógépeden látszik,
még csak nem is az, ami a hírekben van.
Ez itt az anyámé volt, a te dédanyádé.
Tökéletesen mutatja az időt már több, mint száz éve.
Conor! Pakold össze a hátizsákod!
Nem akarom, hogy apád azt gondolja, hogy egy disznóólban tartalak.
- Nincs is rendetlenség. - Nem.
Amikor elmentek a kórházba, apádnak nem szabad észrevennie,
mennyire fáradt az anyukád.
Tehát meg kell győződnünk róla, hogy nem marad túl sokáig a látogatása során.
Nem mintha ez még nem fordult volna elő a történelem során.
És nincs tojás! Ezen a héten már kétszer ettél tojást!
Ha éhes lennél,
van spenót a hütőben. Melegítsd meg!
Jó, rendben.
Ne nyúlj semmihez.
Mindent megteszek, hogy ne nyúljak...
Megvagy!
Apa.
Oh.
Hogy vagy, Con? Fáradtnak tűnsz.
Jól vagyok.
Anyának új gyógyszert írtak fel. És atól majd jobban lesz.
Kéthetente kell bemennie a kórházba...
és bejuttatják a gyógyszert a vénáin keresztül a vérébe.
Az elmúlt pár napban kicsit beteg volt ugyan, de már sokkal jobban van.
- A húgod is jobban van. - Féltestvérem.
Igaz...
Még mindig azt szeretném, ha találkoznál vele.
Beszéltem a nagyanyáddal is róla, hogy hozzon ki téged LA-be.
- Azt akarod, hogy kimenjek LA-be? - Persze, természetesen.
- Örülnél neki, nem? - Igen.
Mi karácsonyra gondoltunk,
mert akkor pont visszaérsz ide sulikezdésre.
Ja, hogy csak látogatásra gondoltál?
Igen, de szerintem klassz lenne.
Nem akarok nagyanyával élni.
Ez egy idős hölgy háza, benne egy idős hölgy dolgaival.
Nem érhetsz hozzá semmihez, és nem ülhetsz le sehova.
Még két másodpercre sem hagyhatsz sehol rendetlenséget.
Conor, tudom, de...
Szeretnék végre egy saját szobát a saját házamban a saját cuccaimmal.
Nos, nem lesz ilyened Amerikában sem, Conor.
Alig van elég hely hármunk számára is.
- Nem érdekel. - Conor, figylej rám...
- Annyira szigorú. - A családod, a életed, a barátaid...
- Az ő háza olyan, mint egy múzeum. - Az iskolád... mindened itt van, rendben?
Nem lenne fair, ha kiemelnénk téged innen.
Nem lenne fair? Kivel szemben? Conor.
Úgy tűnik nagyanyád még nem ért haza.
Néha visszamegy a kórházba miután én lefeküdtem.
A nővérek megengedik neki, hogy egy széken aludjon.
Hé, csak mert a nagyanyád nem
szeret engem, még ne állítsd be úgy, mintha rossz ember lenne.
Azt mondja, te mindenbe belevágsz, de semmit nem fejezel be.
Nézd, joga van a saját véleményéhez.
Mennyi ideig leszel itt?
Ameddig csak tehetem.
És ez pontosan mit jelent?
Nincs túl sok pénzünk, és az amerikaiaknak nem adnak túl sok szabadságot.
- Te nem vagy amerikai. - Nem, de most ott élek.
Majd visszajövök, ha kell.
Te pedig eljössz LA-be karácsonykor.
Istenem ne! Ne a kicsike házadba, ahol nincs hely a számomra!
Miért jöttél?
Conor, várj!
Conor, találkozunk holnap, rendben?
Még rengeteg időnk van.
Ahogy a megsemmisítéssel haladsz, ez meglehetősen szánalmas volt.
Most eljöttem, hogy elmondjam neked a második mesét.
Ez is olyan szörnyű, mint a legutóbbi?
Megfelelő megsemmisítéssel végződik, ha ez az amire gondolsz.
Egy férfiról szól, aki mindig csak magára gondolt...
egy férfiról, aki nem volt annyira nagyvonalú, amilyennek lennie kellett volna.
Egy férfiról, aki ehelyett nagyon rossz büntetést kapott.
Bár a történeteket nem valósághűek.
Nem segítenek semmiben.
A történetek vad teremtmények, Conor O'Malley.
Ha veszni hagyod őket,
ki tudja milyen pusztítással fognak elfüstölni?
Oh, igen.
Oké.
Akkor folytasd!
Rendben.
150 évvel ezelőtt...
Elérkezett a jövő.
Gyárak nőttek a földből, akár a bolondgomba.
Fák dőltek, folyók száradtak ki...
és az ég lassan félrenyelte a füstöt és hamut.
De még mindig akadtak zöld területek, ha tudtad, hol kell keresned őket.
Ennek a városkának a szélén élt egy nagyon makacs ember.
Aki visszautasította a változást.
Régi módi, hagyomásnyos orvoslást gyakorolt...
gyögynővények, kenőcsök és főzetek bogyókból, gyökerekből és levelekből kotyvasztva.
A falusiak csak úgy hívták őt: a patikus.
- A micsoda? - A Patikus.
Ez a gyógyszerész régimódi elnevezése.
Miért nem így mondtad egyszerűen?
Volt azonban egy ifjú lelkész is ebben a városkában,
egy felvilágosult ember és egy olyan aki...
mindig csak a legjobbat akarta a saját gyülekezetének.
A patikus régimódi szokásai ellen...
és a patikus rosszindulatáról és kapzsiságáról prédikált állandóan...
és néhány ilyen prédikációja lelkes hallgatóságra is talált.
Bármennyire akart is segíteni abban, hogy összetartsa a közösséget...
az ő üzlete leádozóban volt, ami csak egyre növelte benne a keserűséget.
A plébánia földjén szintén élt egy tiszafa.
Ez az a domb, ahol most élsz.
A gyógyító erejű fák közül a tiszafa a legértékesebb és legfontosabb.
Miért?
A bogyói, a kérge, a gyökere együtt élnek, lélegeznek és égnek az élettel.
Majdnem minden betegséget meg tud gyógyítani.
Tényleg? Bármit?
Bármit, ami meggyógyítható ha a megfelelő patikus elé kerül.
A patikus túlságosan akarta a tiszafát.
De ahhoz, hogy betakarítsa a terményeket róla le kellett volna vágnia.
Csakhogy a plébános ezt nem engedte.
A lelkésznek két lánya volt, akik az élet fényét jelentették számára.
Gondoskodó és szerető apa volt, aki mindent megtett azért, hogy a kedvükben járjon.
De egy napon mindkét kislányt elérte egy szörnyű kórság...
és semmi nem segített a lekésznek.
A modern orvostudomány semmilyen gyógymódja, semmilyen ima... Semmi...
Nem volt más választása, hívnia kellett a patikust.
"Nem tudnál a lányaimon segíteni?". Könyörgött a lelkész.
"Nem tudnád megmenteni az én ártatlan kicsikémet?"
"Miért tenném?". Mondta a patikus.
"Tönkretetted az üzletemet a prédikációiddal...
és eltiltottál a tiszafától, a legjobb gyógyítószeremtől".
"Tiéd lehet a tiszafa," mondta a lelkész.
"És prédikálni fogok a jövőben az érdekedben.
Bármit megteszek, scsak hogy megmentsd a lányaimat."
"Mindent feladnál, amiben hiszel?". Kérdezte a patikus.
"Ha azzal megmenteném őket, akkor igen, bármit feladnék..."
"Nos, akkor sajnos nincs semmi, amiben neked segíteni tudnék."
A következő napon a lelkész mndkét lánya elhunyt.
- Micsoda? - És én ezen a napon járni kezdtem.
Értem. Megérdemli a büntetést, amit kapott.
Valóban. Ez röviddel éjfél után történt...
Hogy kitéptem a lelkész házát az alapjaival együtt a talajból.
A lelkészét? Miről beszélsz?
A patikus itt a gonosz.
Kapzsi volt és durva, de ő még mindig egy gyógyító volt.
És a lelkész? Ő mi volt?
A hit embere hit nélkül.
A hit ugyanis a gyógyulás felét jelenti.
Hit a gyógymódban, hit a jövőben, ami ránk vár.
A te hited értékes...
tehát jól meg kell fontolnod mibe vagy kibe veted.
Mondd meg nekem, Conor O'Malley, mi legyen a következő dolog, amit lerombolok?
- Micsoda? - Ez a legkielégítőbb, erről biztosíthatlak.
Mondd meg nekem: Mit tegyek tönkre?
Összetörnéd a kéményt?
A kémény.
Mi legyen a következő?
Dobd el az ágyaikat.
Törd össze a bútorokat.
Törd be az ablakokat.
Ablakok.
Törd be őket te magad.
Gyerünk.
Keményebben, Conor O'Malley.
Rajta. Keményebben.
Ez az!
Igen.
Jó érzés, nem igaz?
Igen.
Nagyi.
Nagyi, kérlek...
Nagyi.
Úgy hallottam szereted a tükörtojást.
- Mit csinálsz itt? - Mit gondolsz?
A nagyanyád már nagyon korán hívott ma reggel.
Elment a kórházba, hogy meglátogassa édesanyádat.
Anyukádnak rohama volt, Con.
Látnom kell őt.
Meglátjuk, mi fog történni ma, és talán majd
bemehetsz hozzá egy kis időre délután.
Látom, mennyire ideges vagy.
Nem úgy értettem. Nem tudom pontosan, mi is történt.
- A legrosszabb dolgok a tengernél történnek. - Ezzel meg mire célzol?
Nem büntetsz meg?
Mire mennék vele?
Azt kell, hogy mondjam, bajnok, hihetetlenül alapos munkát végeztél.
Oh, egy elásott kincs.
Ezek biztosan azok a házi videók, amiket anyukád
elküldött nekem, mikor először elköltöztem.
Miért költöztél el?
Fiatalok voltunk.
Túl fiatalok, érted? Nagy álmank voltak, és...
- Milyen álmaitok? - Édesanyád művészeti iskolába akart menni.
- Komolyan? - Igen. Végül nem ment, de nagyon szeretett volna.
Mi történt?
Mert anya terhes lett velem....
Anyu soha nem bánta meg, hogy te lettél. Te voltál számára a legjobb hír.
És tudom, hogy ez tény, mert az egyetlen dolog, amit valaha megbánt az az, hogy hozzám jött feleségül.
- Miért ment akkor hozzád? - Mert jóképű voltam.
Édesanyád elképesztő volt. És még most is az. És mi szerettük egymást.
Úgy értem, én még mindig szeretem őt. De majd látni fogod...
hogy a szerelem önmagában nem elég. Nem visz át a nehézségeken.
Tehát nem lehetsz boldog mindörökké.
Nem, de az élet ilyen, tudod?
A legtöbb dolog értékét csak utólag tudod meg. És ez rendben is van így.
Még annak is tudok örülni, hogy teljesen úgy fordulsz ki magadból, mint ő.
Megmondanád, mit kellene most tennem? Bármilyen irányban el tudom indítani.
Akkor akár ki is veheted az iskolából...
Köszönöm.
Keresek valami ehetőt. Kérsz valamit, kölyök?
Ne hívj többé "kölyök"-nek.
Elfogadva.
Bocsáss meg, Lizzie.
Ki volt az az ember az öltönyben?
Csak...
Semmi.
- Mi történt ma reggel? - Semmi.
Minden rendben van.
Volt egy rossz reakcióm a kezelésre.
Még hátravan egyetlen dolog, amit ki fognak próbálni,
és az egy olyan gyógyszer, aminek volt néhány igen jó eredménye.
Miért nem azt próbálták meg elsőre?
Mert ez egy olyan valami, amit már csak akkor alkalmaznak
ha a másik anyag nem működött úgy, ahogy kellett volna.
Ez azt jelenti, hogy már túl késő?
Nem, természetesen nem jelenti azt, hogy már túl késő.
Biztos vagy benne?
Minden egyes szót elhiszek, amit mondok.
A hit a gyógyulás felét adja.
A hit a gyógymódban, a hit a jövőben, ami ránk vár.
Igen.
És tudod melyik az a fa, amiről mindig beszéltem?
Igen.
Nos, ez a gyógyszer is egy ilyen fából készült.
- Ilyenből? - Igen.
Komolyan?
Egész idő alatt kimehettünk volna, és kivághattuk volna.
De nem azt a fát.
Az a fa a barátunk.
Hol vagy?
Itt vagyok.
Meg tudod csinálni? Tudsz segíteni, hogy anya jobban legyen?
Ha anyukádat meg lehet gyógyítani, a tiszafa meg fogja tenni.
- Tehát akkor ez egy igen? - Még mindig nem tudod, miért is hívtál engem.
Nem hívtalak téged. És még ha meg is tettem volna, akkor is csak kizárólag anya miatt.
- Biztos vagy benne? - Mi másért?
Hogy idióta történeteket hallgassak, amiknek semmi értelme?
Még nincs itt az ideje a harmadik mesének. De hamarosan. És azután...
te fogod elmesélni a történeted, Conor O'Malley.
Nem.
Ne, ne, ezt ne! Ez csak egy rémálom!
Ne, kérlek!
Ez nem az én igazságom! Ez csak egy rémálom!
Mindensetre, ez meg fog történni a harmadik mesét követően.
Tudni akarom, mi fog történni anyuval.
Ne vesztegesd el az értékes időt, amit kaptál!
Várj! Hova mész?
Ha te vagy a gyógyítás fája, akkor meg kell őt gyógyítanod.
És így is kell tennem.
Conor, vissza fogok térni. Megígérem, rendben? Te pedig el fogsz jönni LA-be karácsonykor.
Nem fogom anyát egyedül hagyni karácsonykor.
- Conor ez a gyógyszer, amit anyukád szed... - Ettől majd jobban lesz.
Nem, Conor, valószínűleg nem lesz.
- De igen, jobban lesz. - Nem, ez a végső stádium, fiam.
Meg fogja gyógyítani! Tudom.
Ez az oka, hogy eljött. Ez kellett legyen az oka.
- Oka? Ki jött el? - A szörny.
- Conor, micsoda? - 12:07-kor jön.
Először azt gondoltam, hogy egy álom volt, de mindig jön...
Állj le. Ez egy álom.
Elég legyen. Sajnálom, hogy szembe kell nézned ezzel...
de erősnek és bátornak kell lenned.
Érted?
Gyerünk.
Visszajövök, amilyen gyorsan csak tudok.
Mi van, ha nem leszel elég gyors?
Conor, figyelj ide...
- Rendben van. - Mi van rendben?
Csak...
Nem kell....
Nézd. Látod?
Látod? Tudsz hullámozni?
Látod őt?
És ellovagolunk a hullámokon nagyihoz.
Hello nagyi.
Con, tudsz egy hellót mondani nagyinak és anyunak?
Hello Nagyi.
Meg is vagyunk.
Anyu már sokszor hallotta ezt.
Készen állsz?
Con, gyere ülj ide.
Con, nézd.
- Hello nagyi. - Anyu...
- egy... - Anyu.
Ott vagyunk.
Megcsináljuk a képet neked, nagyi.
És most keverjük össze.
Ez milyen szín?
Barna.
- Ez egy szép, lágy barna szín. - Barna.
- De itt is van barnánk. - Ez igaz.
Mit látsz?
Mik azok? Mik ezek?
Mit csinálsz... Mik ezek?
- Szemek. - Szemek. Ez az.
Az élet mindig a szemekben van.
Ha jól elkapod, akkor...
kitűnő művész leszel.
Igen.
Nézd.
Így kell berajzolni a szemeket...
mert ez az, ahol a szemek elkapják a tükröződést.
És akkor láthatjuk az életet a szemekben. Látod?
Csináld újra. Ilyen az élet.
Talán ceruzát ragadunk...
és majd rajzolsz ezen...
Nem akarod kipróbálni?
Mutasd meg hogyan csinálod.
Nézd, Con.
Ez itt a haja és a szemöldöke.
Itt pedig a szemek.
Oh, nézd, itt van a szája.
Itt van a szája. Nagyon mérges.
Látod?
Nézd ezt.
És most elkezdjük az arcát.
És aztán...
itt is van a szörnyünk.
Itt van a szörny.
Nézd a szörnyet.
Szép lassan.
Ez az.
Ez az, rendben van.
Oké, 30 perc gyakorlás ma reggel...
és benne van az összes anyag, amin dolgoztunk az elmúlt két hétben.
Tehát ha készültél a vizsgádra, nem érhet semmilyen meglepetés.
Akkor most azt kérem, hogy fordítsátok meg a papírjaitokat.
Nem akarok semmilyen beszélgetést hallani a következő 30 percben. Teljes csendet kérek...
mert az agyatokat fogjátok használni, nem pedig a szátokat.
Tehát, 30 perc...
Most kezdődik. Sok szerencsét.
Azt hiszem végre megfejtettelek.
Ennyi idő után.
Csak arra vársz, hogy valaki betörje a fejed.
De tudod mit?
Én már nem vagyok az a fajta fickó többé.
Viszlát, O'Malley.
Többé már nem látlak.
Mostantól már számomra láthatatlan vagy.
Remélem az anyukád jobban van.
Mi tartott ennyi ideig?
Itt az idő a harmadik mesére.
Volt egyszer egy láthatatlan ember...
aki belefáradt, hogy mindig láthatatlan legyen.
Nem arról van szó, hogy ő valójában láthatatlan lenne.
Csak az emberek megszokták, hogy nem látják őt.
Egy napon a láthatatlan ember nem bírta tovább.
Elkezdett kételkedni: ha senki nem látja őt...
Egyáltalán létezik?
Mit tett a láthatatlan ember?
Magához hívott egy szörnyet.
Nem is tudom, mit mondjak neked, O'Malley.
Kórházba juttattad.
A szülei perrel fenyegetőznek.
- Nem én voltam. - Akkor mi volt ez az egész?
Nem én voltam.
Nem vagyok láthatatlan. Nem vagyok láthatatlan.
Ha azt akarod, hogy lássanak, O'Malley, nem ez a megfelelő módja.
Nem vagyok láthatatlan. Hallasz engem? Nem vagyok láthatatlan.
Az iskolai szabályok azonnali kizárást követelnek meg.
De hogyan tehetném ezt meg és nevezhetném magam bármilyen tanárnak is azután?
Menj vissza az osztályba.
Egy nap majd megbeszéljük ezt azt egészet, de nem ma.
Nem büntet meg?
Mit érnék el vele?
Nos, hadd mondjak el neked egy példát az egészséges lélekről.
Tudod, milyen nehéz néha az életban nemet mondani. És milyen jó érzés tud lenni...
Mikor megtalálod végre a módját, hogy kimond. Miért van ez így?
Megvan a pillanat?
Hoi, mi történt?
Most kaptunk egy hívást a kórházból.
Attól tartok, hogy Conor anyukájának nem fog sikerülni. Azt akarják, hogy menjen be.
Te nem jössz?
Itt kint leszek.
Mi történt a kezeiddel?
Ez az a beszélgetés, ugye?
Végül mindenkinek szüksége van egy beszélgetésre.
Con...
Nézz rám.
Beszéltem a doktorral ma reggel.
Az új kezelés, szóval... nem használ.
Az, amit a tiszafából nyertek?
Igen.
Hogyhogy nem használ?
A dolgok gyorsan történnek. Gyorsabban, mint gondolták.
- Hogyhogy nem használ? - Nem tudom.
Használnia kellene.
Mi fog most akkor történni? Mi lesz a következő kezelés?
Sajnálom.
Soha nem sajnáltam még jobban semmit egész életemben.
Természetes, hogy dühös vagy, Con.
Tényleg az.
Én is eléggé mérges vagyok, hogy el kell mondanom neked az igazságot.
De Con...
Con, figyelsz rám?
Egy napon...
ha visszanézel és rosszul érzed majd magad mert annyira mérges voltál...
hogy még beszéni sem tudtál velem, tudnod kell, hogy ez rendben van így...
Hogy én tudtam.
Mert én mindent tudok már, amit neked mondanod kellene, anélkül, hogy hangosan kimondanád a szavakat.
És ha úgy érzed, hogy össze kell törnöd néhány dolgot...
Az istenért, hát törd össze őket.
Törd össze őket alaposan és keményen.
És én rögtön ott leszek, Con.
Jó lenne, ha még lenne vagy száz évem.
Száz évem, amit neked adhatnék.
Ébredj fel.
Nem érdekel mennyi az idő. Hazudtál. Ébredj fel.
Ébredj fel.
Most van rád szükségem.
- Még több fájdalmat okozol magadnak. - Nem működött.
Azt mondtad a tiszafától majd jobban lesz, de nem használt.
Nem lett jobban.
Te vagy az egyetlen, aki engem szólítottál, Conor O'Malley.
Ha hívtalak is, csak azért volt, hogy mentsd meg őt. Azért, hogy meggyógyítsd.
- Nem azért jöttem, hogy meggyógyítsam. - De igen.
Azért jöttem, hogy téged meggyógyítsalak.
Engem? Nem én vagyok az, akinek gyógyulásra van szüksége!
Hányszor kell még elmondanom neked?
Anyukámnak volt rá szüksége...
Segíts nekem.
Eljött az ideje a negyedik mesének.
Nem. Ne, kérlek. Engedj ki innen.
- Itt az ideje a rémálmodnak. - Vissza kell jutnom anyukámhoz.
Ő már itt van.
Nem.
Anya, menj ki onnan!
Minden rendben van. Nincs semmi, ami miatt aggódni kellene.
Anya, fuss! Kérlek, rohanj!
Anya.
Conor.
Anya.
Nem.
Conor.
Anya.
Conor.
Anya.
- Ne engedd el! - Nem fogom.
- Conor. - Anyu.
- Anya. - Conor.
Anya.
Anya, ne.
- Anya, ne. - Conor.
Anya.
Ne.
Conor.
- Itt van a negyedik mese. - Kapsz segítséget.
Itt van Conor O'Malley igazsága.
Anya. Ne.
- Anya. - Itt van a rémálmod.
- Anya. - Conor.
Anya.
Ments meg!
- Conor. - Anyu.
Anyu.
Ez az a pont, amikor felébredek.
Ez az, amikor mindig felébredek.
A mesét még nem mondtam el.
Engedj ki innen. Látnom kell az anyukámat.
Ő nincs többé itt, Conor.
Elbukott. Nem tudtam többé belé kapaszkodni.
Conor.
- Mondd el az igazat. - Nem.
Elmondod végre az igazat, vagy soha többé nem hagyod el ezt a helyet!
Milyen igazságot? Fogalmam sincs, mire gondolsz.
El kell mondanod a negyedik mesét, Conor O'Malley.
El kell mondanod nekem a rémálmodat, mielőtt túl késő nem lesz.
Igen. Meséld el, Conor. Mondd el az igazat.
- Meg fog ölni engem, ha elmondom. - Meg fog ölni téged, ha nem teszed.
Beszélj az igazságról!.
- Nem. - Az igazat, Conor O'Malley.
- Mondd el az igazat, fiam. - Nem.
- Mondd el az igazat. - Nem.
Mondd el az igazat, fiam.
Azt akarom, hogy vége legyen.
Nem tudok azzal a tudattal élni, hogy anyu elmegy.
Azt akarom, hogy befejeződjön. Hagytam őt elbukni.
Hagytam őt meghalni.
Ez bátor volt, Conor.
Végre kimondtad.
Miért nem ölt meg engem?
Megérdemlem a büntetést.
A legrosszabbat érdemlem.
Úgy gondolod?
Mindig is tudtam, hogy nem fog neki sikerülni.
Ő folyton azt mondta, hogy minden alklommal jobban van...
mert én ezt akartam hallani.
És én elhittem neki.
Kivéve, mikor nem.
És elkezdtem arra gondolni, mennyire nagyon akarom, hogy végre vége legyen.
Nem tudtam...
Nem bírtam arra gondolni, mennyire egyedül fogom majd érezni magam.
Egy részed azt kívánta, hogy vége legyen, még akkor is, ha ez azt jelenti, hogy elveszíted őt...
Hagytam őt elmenni.
Nem tudtam tovább itt tartani...
de minden alkalommal elengedtem.
És ez a te igazságod, Conor O'Malley.
Bár nem akarom, hogy ez legyen.
Most már ez a valóság.
Most meg fog halni és ez az én hibám.
Nos, ez egyáltalán nem így van.
Te csak azt jívántad, hogy véget érjen a fájdalom. A saját fájdalmad.
Ez a legtöbb emberi lény kívánsága.
Nem gondoltam végig.
Megtetted, de mégsem tetted meg.
Hogy lehet egyszerre mindkettő igaz?
Hogan lehet egy herceg egyeszerre gyilkos és hogyen lehet mégis egy szeretett uralkodó?
Hogyan lehet egy patikus egyszerre gonosztól vezérelt és egyben helyes gondokodású?
Hogyan lehet egy láthatatlan ember még magányosabb attól, hogy láthatóvá válik mások számára?
Nem tudom. A történeteidben soha nem találtam meg az értelmet.
Mert az emberi lények komplikált szörnyetegek.
Elhiszitek a kényelmes hazugságokat, miközben tökéletesen tudjátok
a fájdalmas igazságot, ami miatt ezek a hazugságok szükségessé válnak.
És végezetül, Conor, nem az a fontos, hogy mit gondolsz.
Csak az a fontos, hogy mit teszel.
Nos, mit fogok tenni?
Amit épp az imént is tettél. Kimondod az igazságot.
Ez minden?
Az gondolod, ez olyan könnyű?
Inkább meghaltál volna, mintsem hogy kimondd...
Nagyon fáradt vagyok. Elfáradtam ettől az egésztől.
Akkor aludj. Itt az ideje.
Biztos vagy benne? Látnom kell az anyukámat.
- Mindketten látni fogjuk őt ma éjjel. - Ott leszel?
Igen.
Ezek lesznek az utolsó lépések, amiket megteszek.
Hogyan végződik a negyedik mese?
Aludj.
Hála Isten! Conor! Conor!
Már majdnem megőrültem, miközben megpróbáltalak megtalálni.
- Valamit még meg kellett tennem. - Nincs rá idő. Mennünk kell!
A fenébe is.
Nagyi.
Sajnálom.
A nappalit és mindent...
Nem számít.
Tudod, Conor. Te és én...
nem passzolunk a legtermészetesebben egymáshoz, ugye?
Nem.
Azt hiszem, nem.
Azt hiszem, semmiképpen sem.
De meg fogjuk tanulni.
- Tudom. - Tudod, ugye?
Persze hogy tudod.
De van egy dolog, ami közös bennünk.
Az anyukád.
Ez az, ami közös bennünk.
Rendben van.
Látom, megtaláltad.
Köszönöm.
Hello drágám.
- Anya? - Igen, itt vagyok.
Itt vagyok. Érzed a kezem?
Conor is itt van.
- Tényleg itt van? - Igen.
Conor.
Itt van a mese vége.
Félek.
Persze, hogy félsz.
Kemény lesz. Több lesz, mint nehéz.
De túl leszel rajta, Conor O'Malley.
Maradsz?
Én itt leszek.
Mit tegyek?
Most már csak annyi van hátra számodra hogy egyszerűen beszélj az igazságról.
Nem akarom, hogy elmenj.
Tudom, édesem.
Nem akarom, hogy elmenj.
Hogyan végződik a negyedik mese?
Az a vége, hogy egy fiú erősen kötődik az anyukájához.
És miközben ezt teszi...
végül hagyja őt elmenni.
Conor.
Ez a te szobád.
Elkészültem vele.
Köszönöm.