TTITANIC
13 metri. Ar trebui s-o vedem.
Bine, ridic-o peste balustradă.
OK, Mir-2, trecem peste balustradă.
Rămâi cu noi.
OK, liniște. Se filmează.
Văzând-o cum apare din întuneric ca un vas fantomă.
Mă tulbură de fiecare dată
Să văd această ruină tristă a imensului vapor, stând aici
unde a aterizat la ora 2:30 în dimineața de 15 aprilie 1912
după lunga-i cădere din lumea de deasupra.
Șefule, mănânci rahat cu polonicul.
Coboară șase. Și iată-ne din nou pe puntea Titanicului
Doua mile și jumătate în jos
3.821 metri.
Presiunea exterioară patru tone pe centimetru pătrat.
Hublourile astea au 15 centimetrii grosime și dacă cedează
"Sayonara" în 2 microsecunde.
Bine, bine gata cu prostiile.
Pune-o pe acoperișul careului ofițerilor ca și ieri.
- Sigur. - OK, Mir-2.
Ne-am așezat pe scara mare. Băieți, gata de lansare ?
Da, Brock.. Îl lansăm pe Dunkin acum. Hai, Charlie.
- Bine, în afară. - Afară.
Bine, Brock, coborâm pe hol.
Am înțeles. Coborâți și intrați pe holul cabinelor de clasa 1.
Vreau să umblăm puțin pe puntea D sala de recepții și salonul recepții.
Am înțeles.
- Dă drumul la cablu. - Dă drumul la cablu.
- Acum stânga, stânga. - Vin în stânga.
Snoop Dog e la mutare.
Coborâm scara.
Bine Lewis, coboară la puntea B. Puntea A.
Căpitane mai vreau niște fir.
Puntea B, intră acolo intră acolo.
Atenție la rama ușii. Atenție la rama ușii.
- Am văzut.
- Gata, am trecut.
- E bine. Calmează-te șefu'.
Fă o rotire. Vino de jur împrejur.
- Cablul s-a terminat căpitane. - Rotește-te, ai grijă la zid.
Bine, am recepționat.
Bun așa, acolo. Acolo. Asta e !
- Ușa de la dormitor. - O văd. O văd.
Am intrat ! Am intrat ! Am ajuns !
Ăla e patul lui Hockley. Acolo a dormit ticălosul.
Hopa, cineva a lăsat robinetul deschis.
Stai pe loc. Du-te înapoi la dreapta.
Ușa de la garderobă.. apropie-te.
- Ai ochit ceva, șefu ? - Vreau să văd ce e dedesubt.
- Dați-mi brațele.
Bun.
- Ușor, să nu se sfărâme. - Bine.
Dă-i înainte. Răstoarn-o. Răstoarn-o. Bun.
Tot așa, tot așa. Bun, las-o jos.
Mama, mama, vezi asta șefule ?
Băieți a sosit ziua plății.
Ka-ching !
- Am reușit Bobby. - Este !
Cine-i cel mai bun băieți ? Ziceți tare !
Tu ești, Lewis.
- Bobby, dă-mi trabucul. - Ia d-aici.
Deschideți-l !
Rahat.
Nici urmă de diamant.
Știi șefule, aceeași chestie i s-a întâmplat lui Geraldo
și nu și-a mai revenit niciodată.
Închide video-camera.
Brock, partenerii vor să știe care-i treaba.
Alo, Dave, Barry, salut. Nu era în seif
dar stați așa, nu vă faceți griji.
Mai sunt o grămadă de locuri unde ar putea fi.
La naiba, da ! Printre rămășițele de pe podea în camera mamei, seiful de pe puntea C.
Diplomatul lui Jimmy Hoffa. O grămadă de alte locuri.
Băieți, trebuie să aveți încredere în instinctele mele. Știu că suntem aproape.
Trebuie să le luăm pe rând.
Stai o secundă.
- Lasă-mă să văd. - Băieți, s-ar putea să avem ceva aici.
Unde-i fotografia colierului ?
Te sun eu înapoi.
Fir-aș...
Vânătorul de comori Brock Lovett este cunoscut pentru recuperarea aurului spaniol.
Bine, bine, îți dau să mănânci imediat.
Acum a închiriat submarine rusești pentru a ajunge
la cea mai faimoasă epavă, cea a Titanicului.
Este acum cu noi live, prin satelit
de pe vasul de cercetări Keldysh din Atlanticul de Nord.
- Hello, Brock. - Hello, Tracy.
Toată lumea cunoaște povestea Titanicului...
aristocrația, cvartetul cântând până în ultima clipă.
Dar eu sunt interesat de poveștile nespuse,
secretele ascunse adânc în cala Titanicului.
Suntem aici și folosim roboți
pentru a pătrunde mai adânc decât oricine în epavă.
Expediția voastră se află în mijlocul unor mari controverse
asupra drepturilor salvatorilor și chiar a eticii.
Mulți vă numesc jefuitori de morminte.
Nimeni nu a numit recuperarea artefactelor din mormântul regelui Tut "jefuire de morminte"
- Ce s-a întâmplat ? - Dă-l mai tare dragă.
Am aici experți de la muzeu care să se asigure
că relicvele sunt păstrate și catalogate corect.
Priviți acest desen pe care tocmai l-am găsit :
O bucată de hârtie care a stat sub apă timp de 84 de ani
și pe care echipa mea a reușit s-o păstreze intactă.
Ar fi trebuit să rămână pe fundul oceanului nevăzută de nimeni pe vecie ?
Fir-aș.
Atenție, atenție !...
Brock ! Ai un apel prin satelit.
Bobby, lansăm acum. Vezi acele submersibile care intră în apă ?
Crede-mă amice. Apelul ăsta nu vrei să-l pierzi.
Sper să merite.
Să vorbești mai tare. E... mai în vârstă.
Excelent. Brock Lovett la telefon.
- Cu ce vă pot ajuta Doamnă.. - Calvert. Rose Calvert.
Doamnă Calvert ?
Mă întrebam dacă ați găsit deja Inima Oceanului, domnule Lovett.
Ți-am spus că apelul ăsta nu o să vrei să-l ratezi.
Bine Rose, mi-ai captat atenția.
Poți să-mi spui cine e femeia din desen ?
Desigur. Femeia din desen sunt eu.
E o mincinoasă !
Vreo nebună în căutare de bani sau publicitate.
Dumnezeu știe de ce, ca puștoaica aia rusoaică, Anesthesia.
Se apropie !
Rose Dewitt Bukater a murit pe Titanic la vârsta de 17 ani așa-i ?
- Corect. - Dacă ar fi supraviețuit ar fi avut peste 100.
101 luna viitoare.
Bine, deci e o mincinoasă foarte în vârstă.
Deja am cercetat trecutul acestei femei
până în anii 20 pe când lucra ca actriță.
Actriță ! Iată primul indiciu, Sherlock.
Pe atunci o chema Rose Dawson. Apoi s-a măritat cu tipul ăsta Calvert.
S-au mutat la Cedar Rapids și i-a turnat doi copii.
Actualmente Calvert e mort și după câte știu, Cedar Rapids la fel.
Și oricine știe ceva despre diamant
ar trebui să fie mort sau pe acest vas, dar ea știe.
Nu prea călătorește "ușor" așa-i ?
Doamnă Calvert, sunt Brock Lovett. Bine ați venit pe Keldysh.
Bine, hai s-o aducem înăuntru.
- Bună, doamnă Calvert. - Bună.
Bine ați venit pe Keldysh.
Hei ! Hei !
Da ?
- Vă convine cabina ? - Da, da foarte frumoasă.
Ați cunoscut-o pe nepoata mea Lizzie ?
Ea mă îngrijește.
Ne-am cunoscut acum câteva minute.
Îți amintești Buni, sus pe punte ?
Bună chestie.
Îmi iau pozele cu mine când călătoresc.
Pot să vă mai aduc ceva ? Mai doriți ceva ?
Da.
Aș dori să-mi văd desenul.
Louis XVI avea un diamant fabulos
numit Diamantul albastru al Coroanei
dispărut în 1792
cam în același timp când Louis a pierdut tot ce avea de la gât în sus.
Teoriile spun că diamantul a fost retăiat
în formă de inimă, ajungând să fie cunoscut ca "Inima Oceanului"
Astăzi ar valora mai mult decât Diamantul Hope.
Era o chestie criminal de grea. Nu l-am purtat decât o dată.
Chiar crezi că ești tu, Buni ?
Eu sunt dragă. Nu-i așa că eram o bucățică bună ?
L-am urmărit după arhivele de la asigurări
N-a fost depusă decât o cerere sub un secret absolut.
Poți să-mi spui cine a cerut asigurarea, Rose ?
Îmi imaginez că cineva pe nume Hockley.
Nathan Hockley corect, comerciantul de oțel din Pittsburg.
Cererea se referea la un colier cu diamant
pe care fiul său Caledon l-a cumpărat pentru logodnica lui - dumneata
o săptămână înainte de a se îmbarca pe Titanic.
Cererea a fost depusă imediat după naufragiu
deci diamantul trebuie să se fi scufundat cu vaporul.
Vezi data ?
"14 Aprilie 1912"
Asta înseamnă că dacă bunica ta este cine pretinde că este
purta diamantul în ziua în care Titanicul s-a scufundat.
Și asta te face noul meu prieten bun.
Acestea sunt unele din lucrurile recuperate din cabină.
Asta a fost a mea.
Extraordinar !
Și arată la fel ca atunci când am văzut-o ultima dată.
Imaginea însă s-a schimbat un pic.
Sunteți gata să mergeți înapoi pe Titanic ?
Bun, așa stă treaba. Lovește aisbergul cu babordul, corect ?
Se freacă de iceberg găurindu-se ca un cod morse punct-punct-punct
pe o latură, sub linia de plutire.
Apoi compartimentele din față încep să se inunde.
Apoi, pe măsură ce nivelul apei crește se scurge peste pereții de separare
care, din păcate, nu se ridică mai sus de puntea E.
Pe măsură ce prova se scufundă, pupa se ridică
încet la început, apoi mai repede și mai repede până când
tot fundul atârnă în aer și vorbim de un fund mare.
E vorba de 20.000-30.000 tone !
Iar carena nu e concepută să reziste la așa o solicitare și deci ce se întâmplă ?
Se rupe până la chilă
Iar pupa cade înapoi.
Pe măsură ce prova se scufundă pupa ajunge la verticală și se rupe.
Pupa continuă să plutească asemeni unui dop
pentru vreo doua minute, se inundă și în final se scufundă pe la 2:20 a.m.
2 ore și 40 de minute după impact.
Prova planează și aterizează la o depărtare de o jumătate de milă
mergând cu 20-30 de noduri până se izbește de fundul oceanului.
Marfă, ai ?
Mulțumesc pentru această splendidă analiză criminalistică domnule Bodine.
Bineînțeles realitatea diferă
oarecum.
Vreți să ne-o împărtășiți și nouă ?
- Trebuie să se odihnească. - Nu.
- Haide Buni ! - Nu !
Casetofonul !
Povestește-ne Rose.
Au trecut 84 de ani.
Bine. Încearcă să-ți amintești orice.
Vreți să auziți sau nu domnule Lovett ?
Au trecut 84 de ani...
dar încă mai simt mirosul vopselei proaspete.
Porțelanurile n-au fost folosite.
În cearșafuri nu dormise nimeni.
Titanicul era supranumit "Vaporul de vis"
și așa și era, de-adevărat.
Pasagerii de clasa a treia cu tichetul de îmbarcare
pe aici vă rog, la coada asta. - Aici.
- Imensă barcă, nu ?
- Tati, e un vas. - Ai dreptate.
Nu înțeleg ce atâta agitație în jurul lui.
Nu pare mai mare ca Mauritania.
Poți fi blazată de orice, Rose, dar nu de Titanic.
Este cu 30 metri mai lung decât Mauritania și de departe mai luxos.
Fiica ta este foarte greu de impresionat Ruth.
Deci ăsta-i vaporul despre care se spune că e de nescufundat.
Este de nescufundat. Domnul însuși nu l-ar putea scufunda.
Sir, trebuie să vă verificați bagajele la terminalul principal.
- În direcția aceea, sir. - Îmi pun încrederea în tine, bunul meu domn.
- Ia legătura cu omul meu. - Da sir, cu plăcere, sir.
- Orice doriți. - Da, da, bine.
Toate cuferele din mașina asta
12 de aici și seiful...
la apartamentul format din camerele B-52, 54, 56.
- Doamnelor...
ar fi bine să ne grăbim.
- Haina mea ? - E la mine.
Toți pasagerii de la clasa a 3-a să vină aici la controlul sanitar.
Capul sus !
Bine ați venit la bord. Bine ați venit pe Titanic.
Pentru toți ceilalți era "Vaporul de Vis".
Pentru mine era un vapor de sclavi
care mă ducea înapoi în America, în lanțuri.
Pe dinafară eram așa cum ar trebui să fie o fată bine-crescută.
Pe dinăuntru, urlam.
Jack, ai înnebunit. Ai pariat tot ce aveam.
Când nu ai nimic, nu ai nimic de pierdut.
Sven ?
Și acum, momentul adevărului.
Viața cuiva se va schimba. Fabrizio ?
- Nimic, nimic.
- Olaf ? - Nimic.
Sven ?
Mmm. Doua perechi.
Îmi pare rău, Fabrizio.
Ce "îmi pare rău" ? Du-te-n... ! Ai pariat toți banii.
Îmi pare rău, dar nu o să-ți mai vezi mama o bună bucată de vreme
pentru că plecăm în America.
- Ful, băieți. - Uau !
- Este ! - Dumnezeule, mulțumesc !
- Haide. - Fiu de cățea !
- Mă duc acasă !
- Mă duc acasă. - Plec în America.
Nu băiete. Titanicul pleacă în America în cinci minute.
- Haide, haide. Aici. - Să mergem.
Călătorim în stil mare acum. Suntem doi tipi bine.
Aproape un cuplu regal, băiete.
Vezi, ăsta-i destinul meu !
Cum ți-am spus, mă duc în America să fiu milionar.
Hei, hei ! - Ticălosule !
- Ești nebun ! - Poate, dar biletele sunt la mine.
- Hai, credeam că te miști mai repede. - Așteaptă !
Stai, stai !
Suntem pasageri. Pasageri.
Ați fost la inspecție ?
Bineînțeles. Oricum nu avem păduchi.
- Suntem americani, amândoi. - Bine, urcați.
Suntem cei mai norocoși fii de cățea din lume, știi asta ?
La revedere !
- Cunoști pe cineva ? - Bineînțeles că nu. Dar nu contează.
La revedere ! O să-mi lipsiți !
La revedere ! N-o să vă uit niciodată.
Tot înainte.
360, 360.
Scuzați-mă doamnă.
Oh, aici. Hei, ce mai faci ?
Jack. Mă bucur să te cunosc.
Eu sunt Jack Dawson. Mă bucur să te cunosc.
Ce mai faci ? Cine a zis că dormi sus ?
Aceasta e puntea de promenadă particulară, sir.
Mai doriți și altceva ?
- Hm. - Mă scuzați.
- Ăsta ? - Nu, are prea multe fețe pe el.
Ăsta.
Vreți să le scoateți pe toate doamnă ?
Da, ne trebuie niște culoare în camera asta.
Puneți-l acolo în debara.
Doamne, iar astea pictate cu degetele. Risipă de bani.
Diferența dintre gustul lui Cal și al meu în materie de artă este că eu am.
Sunt fascinante, parcă ai fi în vis sau așa ceva.
- Adevărat dar ilogic. - Care-i numele artistului ?
- Picasso și mai nu-știu-cum. - "Picasso și mai-nu-știu-cum."
N-o să se îmbogățească. Nu, nu, crede-mă.
- Puneți-l pe Degas în dormitor. - Cel puțin a fost ieftin.
Ah, ăla în debara.
La Cherbourg, s-a îmbarcat o femeie pe nume Margaret Brown.
Pe care toți o numeam Molly.
Istoria o va numi "Molly Brown cea de nescufundat"
Fiule, n-aveam de gând să te aștept toată ziua.
Poftim, crezi că te descurci ?
Soțul ei a strâns aur undeva în Vest
și era ceea ce mama numea parvenită.
Până a doua zi după masă ne îndepărtam de vestul coastei Irlandei
iar în fața noastră se întindea oceanul.
Du-o pe mare domnule Murdoch.
- Să-i dăm bice. - Da, sir.
- Toată viteza înainte, domnule Moody. - Am înțeles, sir.
- Toată viteza înainte. - Toată viteza înainte !
Haideți băieți. Să mergem.
Cât arată ?
Bine, să-i dăm bătaie !
Toată viteza înainte !
21 de noduri, sir.
Hei, uite, uite, uite ! Uite, uite !
Îi vezi ?
Încă unul. Îl vezi ?
Uită-te la celalalt. Ce săritură !
Pot vedea deja Statuia Libertății deja !
Bineînțeles foarte mică.
Sunt regele lumii !
Este cel mai mare obiect mobil din lume
creat vreodată de mâna omului.
Și maestrul constructor, domnul Andrews aici de față,
l-a proiectat de la chilă până sus.
Bine, eu l-am pus pe picioare
dar ideea i-a aparținut domnului Ismay.
Și-a imaginat un vapor atât de uriaș ca dimensiuni și lux
încât supremația lui să nu poată fi contestată.
Și iată-l, devenit realitate.
Ascultă, ascultă.
Știi că nu-mi place, Rose.
Știe.
Amândoi vom servi miel, mai crud, cu puțin sos de mentă.
Îți place mielul nu-i așa scumpete ?
O să-i tai și mielul în bucățele, nu, Cal ?
A cui a fost ideea cu "Titanic" ?
- A ta, Bruce ? - De fapt, da.
Am vrut să-i sugerez imensitatea iar mărimea înseamnă stabilitate
lux și mai presus de toate, forță.
Ați auzit de Dr. Freud, domnule Ismay ?
Ideile lui privind interesul masculin asupra mărimii
s-ar putea să vă intereseze.
- Ce te-a apucat ? - Mă scuzați.
- Îmi cer scuze. - E ca o armă încărcată, Cal.
- Sper să știi s-o mânuiești. - Ei, cred că e cazul...
să-i cenzurez lecturile, nu-i așa doamnă Brown ?
Freud.. cine-i ? E un pasager ?
Face valurile alea, le face să se învârtă.
Fain vapor ai ?
- Da, e irlandez. - Englezesc, nu ?
Nu, a fost construit în Irlanda. 15.000 de irlandezi l-au construit.
Solid ca o stâncă. Mâini mari, irlandeze.
Tipic. Câinii de la clasa 1-a vin aici să se ușureze.
Ca să nu uităm care ne e locul pe scara socială.
De parcă am putea uita ?
- Eu sunt Tommy Ryan. - Jack Dawson.
- Salut. - Fabrizio.
Salut. Câștigi ceva din desenele tale ?
Las-o baltă băiete. Nici dacă îngeri ar zbura din tine
n-ai avea loc în jurul ei.
- Mă lași în pace ? - Sper că ești mândră de ce-ai făcut.
Mi-am văzut întreaga viață de parcă deja aș fi trăit-o
un șir întreg de petreceri și dansuri
iahturi și meciuri de polo
aceiași oameni în preajmă, aceleași bârfe.
Mă simțeam ca pe marginea unei prăpastii
și nimeni care să mă tragă înapoi
nimănui să-i pese sau măcar să remarce.
Nu o face.
Dă-te înapoi.
Nu te apropia.
Haide. Dă-mi doar mâna. Te trag eu înapoi.
Nu ! Rămâi unde ești. Vorbesc serios.
O să-mi dau drumul.
Nu, n-o să-ți dai.
Cum adică "nu, n-o să-ți dai" ?
Nu-mi spune tu ce o să fac sau n-o să fac. Nu mă cunoști.
Ai fi făcut-o deja.
Îmi distragi atenția. Pleacă !
Nu mai pot. Acum sunt implicat.
Dacă îți dai drumul va trebui să sar după tine.
Nu fi absurd. Ai putea să mori.
- Sunt un bun înotător. - Numai căzătura și te-ar omorî.
- O să doară. - N-am spus că nu doare.
Ca să-ți spun adevărul mă îngrijorează mai mult
apa care este atât de rece.
- Cât de rece ? - Gheață.
Poate un grad doua mai mult.
Ai fost...
vreodată în Wisconsin ?
Ce !?
Pai acolo sunt cam cele mai reci ierni.
Am crescut acolo în apropiere de Chippewa Falls.
Îmi amintesc, eram copil și cu tatăl meu am plecat să pescuim la copcă
pe lacul Wissota.
Pescuitul la copcă e...
Știu ce-i pescuitul la copcă !
Pardon.
Pari mai mult tipul de fată care stă în casă.
Deci, oricum...
am căzut prin gheața subțire
și-ți spun...
apa era așa rece, că acolo jos
te izbește ca o mie de cuțite înjunghiindu-te în tot corpul.
Nu poți respira, nu poți să gândești
la nimic altceva decât la durere.
De aia nu mă bucură ideea să sar după tine.
După cum îți spuneam...
N-am de ales.
Așa că în secret sper că o să vii înapoi peste balustradă
să scap de grija asta.
Ești nebun.
Așa-mi spun toți, dar, cu tot respectul domnișoară
nu eu sunt cel care atârnă de fundul unui vas.
Haide.
Hai, dă-mi mâna. Nu vrei să faci asta.
Sunt Jack Dawson.
Rose Dewitt Bukater.
O să trebuiască să mi-l scrii.
Haide.
Te-am prins ! Haide.
Haide !
Ajutor ! Vă rog !
- Te rog, ține-mă ! - Ascultă. Ascultă-mă.
Te țin. N-o să-ți dau drumul. Acum ridică-te. Haide.
Haide. E bine așa.
Poți s-o faci.
Te-am prins.
Ce se întâmplă aici ?
Înapoi ! Și nu te mișca !
- Chemați-l pe maistrul armurier ! - Dorești un coniac ?
E inacceptabil ! Cum ți-ai imaginat că poți
că poți să-ți pui mâinile pe logodnica mea ?
- Uită-te la mine, împuțitule ! - Cal...
- Ce credeai că faci ? - Cal, oprește-te.
- A fost un accident. - Un accident ?
Da. O prostie.
M-am aplecat și am alunecat.
M-am aplecat prea tare ca să văd a...
a... a... a... a...
- Elicele ? - Elicele și am alunecat.
Și aș fi căzut peste bord dar domnul Dawson m-a salvat
fiind și el în pericol de a cădea.
Ai vrut să vezi... A vrut să vadă elicele.
Cum va spuneam, femeile și tehnica n-au nimic în comun.
Așa s-a întâmplat ?
Da, da, cam așa a fost.
Atunci băiatul e un erou. Bravo băiete. Bună treabă.
Deci toate sunt bune și ne putem întoarce la coniac, nu ?
Uită-te la tine. Ești înghețată. Haide să intrăm.
Poate o mică atenție pentru băiat.
Bineînțeles. Domnule Lovejoy, cred că 20 ajung.
Atâta merită salvarea femeii pe care o iubești ?
Rose e nemulțumită. Ce-aș putea face ?
Știu.
Poate vă face plăcere să luați cina cu noi mâine seara
și să ne încântați cu povestea dumneavoastră plină de eroism.
Bineînțeles, puteți conta pe mine.
Bine, rămâne stabilit.
Ar trebui să fie interesant. Mmm.
Pot să vă cer o... țigară ?
Ar fi bine să ți le legi !
Foarte interesant.
Domnișoara alunecă pe neașteptate dar tu ai avut timp
să-ți scoți geaca și să te descalți.
În ultima vreme ai fost melancolică.
Nu pretind că înțeleg de ce.
Intenționam să păstrez asta
până la petrecerea de logodnă
de săptămâna viitoare.
Dar în seara asta m-am răzgândit.
Doamne Dumnezeule.
Ca să-ți aducă aminte ce simt pentru tine.
- E un... - Diamant ? Da.
56 carate mai exact.
I-a aparținut lui Louis al XVI-lea
Și a fost numit "Le Coeur De La Mer".
"Inima Oceanului".
Da.
E copleșitor.
Ei bine, este de rang regal.
Noi suntem de rang, Rose.
Știi, nu există nimic în lumea asta pe care să nu pot să ți-l ofer.
Nu ți-aș ascunde nimic
dacă nici tu nu mi-ai ascunde nimic.
Acum deschide-ți inima, Rose.
Eu am fost pe picioarele mele de la 15 ani când ai mei au murit.
Și nu am avut frați sau surori
sau alte rude apropiate în acea parte a țării.
Așa că am plecat de acolo și de-atunci nu m-am mai întors.
Ai putea să mă numești păpădie purtată de vânt.
Ei bine, Rose...
ne-am plimbat o jumătate de milă în jurul punții
discutând de cat de frumoasă e vremea și despre copilăria mea
dar recunosc că nu de aceea ai venit să-mi vorbești, așa-i ?
- Domnule Dawson,... - Jack.
Jack...
Vroiam să-ți mulțumesc pentru ce ai făcut.
Nu numai pentru că m-ai... ridicat dar și pentru discreție.
Cu plăcere.
Îmi dau seama ce gândești.
Sărmana fată bogată. Ce știe ea de sărăcie ?
Nu. Nu, nu la asta mă gândeam.
Mă gândeam ce s-a întâmplat cu aceasta fată ca
să creadă că nu are altă cale de scăpare ?
Păi,...
Totul.
Întreaga lume și toți oamenii din ea
inerția vieții mele în scurgerea ei
și eu, neavând puterea de a o opri.
Dumnezeule ! Uită-te la chestia aia.
Te-ai fi dus ca toporul la fund.
500 de invitații duse pe apa sâmbetei.
Toată înalta societate din Philadelphia va fi acolo
iar eu mă simt de parcă...
aș sta în mijlocul unei camere supraaglomerate
urlând din străfundul plămânilor și nimeni nu dă doi bani.
Îl iubești ?
- Pardon ? - Îl iubești ?
Ești extrem de nepoliticos. N-ar trebui să mă întrebi așa ceva.
Păi e o întrebare simplă. Îl iubești pe tip sau nu ?
Nu e o conversație potrivită.
- De ce nu răspunzi pur și simplu la întrebare ?
E absurd. Nu mă cunoști, iar eu nu te cunosc
iar aceasta discuție nu are loc.
Ești nepoliticos și ar fi timpul să plec.
Jack. Domnule Dawson, mi-a făcut plăcere.
Intenționam să-ți mulțumesc și ți-am mulțumit...
- Și m-ai insultat. - Ei bine, meritai.
- Sigur. - Sigur.
- Parcă plecai. - Plec.
Ești stresant.
- Ia stai.
Nu eu trebuie să plec. Asta e partea mea de vapor. Tu să pleci.
Oho, ia te uită.
Acum cine e nepoliticos ?
Ce-s prostiile alea care le cari cu tine ?
Deci, ești un fel de artist sau ce ?
Ei, dar sunt chiar bune.
Sunt.. Sunt chiar foarte bune.
Jack, sunt formidabile.
Cei din vechiul Paris nu spuneau așa.
Paris ! Ești cam plimbăreț pentru un sărac..
Aaa.. pentru o persoană cu resurse limitate.
Haide, poți să spui, pentru un sărăntoc.
Ei, ei.
Și-au fost desenate după modele vii ?
Ei bine, asta e unul din aspectele pozitive ale Parisului..
Multe fete dispuse să se dezbrace.
Ți-a plăcut femeia asta.
Ai folosit-o de mai multe ori.
Ei bine, avea niște mâini superbe, vezi ?
Cred că ai fost îndrăgostit de ea.
Nu, nu, nu, nu, nu. Doar de mâinile ei.
Era o prostituată fără un picior.
Vezi ?
Oh !
Și, în plus, avea un simț al umorului...
Oh, această femeie...
obișnuia să stea la bar în fiecare seară
purtând toate bijuteriile
așteptându-și dragostea de mult risipită.
I se spunea Madame Bijou.
Îi vezi hainele mâncate de molii ?
Jack, ești înzestrat cu un dar.
Cu adevărat. Tu vezi oamenii.
Te văd pe tine.
Și ?
N-ai fi sărit.
Dar scopul universității este să-ți găsești un soț potrivit.
Rose a făcut deja asta.
Uite, vine femeia aia, Brown.
Repede, să ne ridicăm înainte să se așeze lângă noi.
Bună, fetelor. Speram să vă prind la ceai.
Ne pare rău, tocmai am terminat.
Eu și contesa tocmai plecam să dăm o raită pe punte.
Bună idee. Trebuie să mă pun la curent cu ultimele bârfe.
Contesă.
Deci, încă nu ai pornit ultimele patru boilere ?
Nu, nu văd rostul. Ritmul nostru e foarte bun.
Presa cunoaște mărimea Titanicului.
Acum vreau să-i uimesc cu viteza lui.
Trebuie să le dăm un subiect nou.
Voiajul inaugural al Titanicului trebuie să țină prima pagină.
Domnule Ismay, aș prefera să nu forțăm motoarele
până nu sunt bine rodate.
Bineînțeles, eu sunt doar un pasager.
Rămâne treaba voastră, a ofițerilor să decidă ce e mai bine.
Dar ce final glorios
dacă am ajunge la New York marți seara, să-i surprindem pe toți.
Să fim în ziarele de dimineață. Să te retragi cu o lovitură, E.J. ?
Ei bine, o vreme am lucrat pe un pescador în Monterey.
Apoi m-am dus la Los Angeles la un debarcader în Santa Monica
și am început să fac portrete pentru 10 cenți bucata.
De ce nu pot să fiu ca tine, Jack.. să pot pleca
oricând doresc ?
Spune-mi că vom merge odată acolo, la acel debarcader
chiar dacă rămâne doar o vorba goală.
Nu, chiar vom merge.
Vom bea bere ieftină. Ne vom da în Montagne-russe până vom vomita.
Apoi vom călări pe plajă prin valuri.
Dar va trebui s-o faci ca un cowboy adevărat. Nu chestia aia cu călăritul pe-o parte.
- Vrei să zici cu câte un picior pe fiecare parte ? - Da.
- Poți să-mi arăți ? - Bineînțeles... dacă vrei.
- Învață-mă să călăresc ca un bărbat. - Și să mesteci tutun ca un bărbat.
Și să scuip ca un bărbat.
Nu te-au învățat chestia asta la școala de domnișoare ?
- Nu. - Bine, haide să-ți arăt.
S-o facem. Îți arăt eu cum. Haide.
Jack, nu ! Jack, nu !
Stai, Jack. Nu, Jack. N-aș putea, Jack.
Fii atentă.
- E dezgustător ! - Foarte bine, e rândul tău.
Asta a fost jalnică !
Haide, trebuie să-ți iei avânt, înțelegi ?
Ia-ți avânt. Folosește-ți brațele, arcuiește-ți gâtul.
- Ai văzut ce distanță ? - Mm-hmm.
Bun, dă-i drumul.
- A fost mai bine. Dar trebuie să mai exersezi. - Chiar ?
Trebuie să ți-o pregătești să aibă greutate, înțelegi ?
Trebuie să...
Mamă.
Ți-l prezint pe Jack Dawson ?
Încântată, bineînțeles.
Celelalte erau curtenitoare și curioase
în privința omului care mă salvase
dar mama l-a privit ca pe o insectă..
o insectă periculoasă care trebuie strivită imediat.
Ei bine, Jack, pari a fi cel mai potrivit om să-l ai lângă tine la ananghie.
De ce trebuie oare să anunțe masa de parcă ar fi atacul cavaleriei ?
- Mergem să ne îmbrăcăm, mamă ?
Ne vedem la cină, Jack.
Ei, băiete ? Băiete !
Ai cea mai vagă idee ce faci ?
Nu tocmai.
Ei bine, te pregătești să intri în gaura șarpelui.
Cu ce ai de gând să te îmbraci ?
Mă gândeam. Haide.
Aveam dreptate.
Tu și cu băiatul meu purtați același număr.
Foarte aproape.
- Strălucești ca o monedă nouă.
Bună seara domnule.
Bună seara.
Bună.
Știți că în acest vapor există câteva tone
de oțel Hockley ?
- Hmm. În ce parte ? - În cele mai importante, bineînțeles.
Deci știm pe cine să dăm vina în caz de ceva.
- Unde e fiica mea ? - Oh, vine imediat.
- Uite-o pe contesă. - Bună, draga mea.
- Bună seara, Cal. - Mă bucur să vă văd.
Am văzut asta la cinematograf odată și de atunci mi-am dorit s-o fac și eu.
Ne vedem la cină.
Dragă ? Ți-l amintești pe domnul Dawson.
Dawson ?
Uimitor. Aproape ai putea trece drept un gentleman.
- Aproape. - Extraordinar.
Draga mea, e o plăcere să te revăd.
Ce călătorie extraordinară.
- E nebun, așa-i - Îmi place parfumul tău.
Uite-o pe contesa de Rothes.
Iar acela este John Jacob Astor.. cel mai bogat om de aici.
Micuța lui soție, Madeleine, e de vârsta mea și e într-o situație... delicata.
Vezi cum încearcă s-o ascundă ?
- Ce mai scandal. - Hmm.
Iar acela e Benjamin Guggenheim și amanta lui Madame Aubert.
Doamna Guggenheim e acasă cu copii, bineînțeles.
Iar acolo sunt Sir Cosmo și Lucille Lady Duff-Gordon.
Creatoare de lenjerie excentrică, printre alte talente ale ei.
Foarte cunoscută în mediile regale.
Felicitări, Hockley. E splendidă.
Ei, mulțumesc.
- Vrei să însoțești o doamnă la cină ? - Bineînțeles.
- Dulceață ?
- Dulceață. - Nu-i mare lucru de capul lor, așa-i Jack ?
Amintește-ți că iubesc banii așa că prefă-te că ai o mină de aur...
și ești de-al lor.
- Hei, Astor ! - Bună, Molly. Mă bucur să te văd.
J.J. Madeleine, Ți-l prezint pe Jack Dawson.
- Ce mai faceți ? - Mă bucur să vă cunosc.
Bună, Jack. Ești dintre Dawsonii din Boston ?
Nu.. Dawsonii din Chippewa Falls de fapt.
Oh, da. Da.
Probabil era stresat, dar n-a arătat-o.
Ceilalți au presupus că era de-al lor..
Îmbogățit de pe urma cailor ferate.
Bani proaspeți, bineînțeles dar de-al lor.
Mama bineînțeles era, ca de obicei, contra.
Povestește-ne despre condițiile de cazare la clasa a 3-a domnule Dawson.
Am auzit că pe acest vapor sunt excelente.
Cele mai bune pe care le-am văzut, D-na. De-abia zărești vreun șobolan.
Domnul Dawson ni s-a alăturat de la clasa a 3-a.
I-a fost de un oarecare ajutor logodnicei mele aseară.
S-a dovedit că domnul Dawson este un artist bun.
A fost atât de amabil să-mi arate câteva din lucrările lui astăzi.
Rose și cu mine avem concepții diferite despre ceea ce înseamnă arta.
Nu mă refer la operele dumneavoastră sir.
Pe hârtie îmi aparține
dar în ochii Domnului Titanicul aparține lui Thomas Andrews.
Toate astea sunt pentru mine ?
Ia-le din afara spre interior.
Cunoaște și ultimul șurub așa-i, Thomas ?
- Vasul dumneavoastră e cu adevărat o minunăție. - Mulțumesc, Rose.
- Cum doriți caviarul, sir ? - Nu doresc caviar, mulțumesc.
Nu prea mi-a plăcut niciodată.
Și unde locuiți mai exact, domnule Dawson ?
Ei bine, momentan adresa mea este R.M.S. Titanic.
După aceea, mă las în mâinile lui Dumnezeu.
Și cum de ai mijloacele de a călători ?
Îmi croiesc drum din loc în loc..
pe tot felul de vase.
Dar biletul pe Titanic l-am câștigat
cu o mână norocoasa la poker.
O mână foarte norocoasa.
- Toată viața e un joc de noroc. - Mmm.
Un bărbat adevărat își face norocul cu mâna lui, Archie.
- Așa e, Dawson ? - Mmm.
Și-ți place aceasta existență dezrădăcinată ?
Ei bine doamnă, îmi place.
Vreau să spun că am cu mine tot ceea ce mi-e necesar.
Am aer în plămâni și câteva foi albe de hârtie.
Vreau să spun că-mi place să mă trezesc dimineața și să nu știu ce se va întâmpla
pe cine voi întâlni, sau unde voi ajunge.
Chiar noaptea trecuta, dormeam sub un pod iar acum sunt aici
pe cel mai mare vapor din lume servind șampanie cu niște oameni fini.
- As mai dori putina.
Consider că viața e un dar și nu intenționez s-o risipesc.
Nu știi ce noroc ai data viitoare.
Înveți să iei viața așa cum e. Prinde, Cal.
Pentru ca fiecare zi să conteze.
- Bine spus, Jack.
Să conteze.
- Să conteze. - Bravo.
Domnul Brown nu știa că ascunsesem banii în cămin.
Așa că vine acasă beat ca un porc și aprinde focul.
Vor urma coniacurile în fumoar.
Ei bine, domnilor, mă acompaniați la un coniac ?
Acum se vor retrage într-un nor de fum felicitându-se reciproc
că sunt stăpânii universului.
Doamnelor, vă mulțumim pentru compania voastră plăcută.
Rose pot să te însoțesc înapoi în cabină ?
- Nu, mai rămân. - Poftim, Molly.
Ne însoțești, Dawson ?
Doar nu vrei să rămâi aici cu doamnele, nu ?
Nu, mulțumesc. Trebuie să mă întorc.
- Ah. - E mai bine așa.
Se vor discuta afaceri, politică..
N-o să te intereseze.
Dar, Dawson, frumos din partea ta că ai venit.
Jack, chiar trebuie să pleci ?
E timpul să mă întorc să vâslesc alături de ceilalți sclavi.
Noapte bună, Rose.
Vrei deci să vii la o petrecere adevărată ?
Pot să-mi pun mâna aici ? Bine.
- Tal la frikken svenska ? - Ce ?
Nu înțeleg.
Hei ! Bravo, bravo !
- Mulțumesc. Hai băieți. - Să-i dăm drumul !
Acum o să dansez cu ea, bine ?
- Haide. - Ce ?
- Vino cu mine. - Ce ? Jack.. Jack, stai !
- Nu pot să fac asta.
Va trebui să stai mai aproape.
Așa.
- Tot tu ești preferata mea, Cora.
- Nu știu pașii. - Nici eu.
Dă-ți drumul. Nu te gândi.
- Hei.
Jack, stai Jack, stai ! Stai ! Oprește-te, Jack !
- Ba-ba-ba.
Stai ! - Hei ! Hei !
Ura ! - Jack, nu !
Uau !
... jurisdicția legii Sherman așa vor argumenta avocații mei.
Așa a spus Rockefeller dar curtea suprema n-o s-o înghită.
Ce ? Crezi că o fată de la clasa 1 nu e în stare să bea ?
- Dispari de aici.
- Ești bine ?
- N-am nimic.
Două din trei, Două din trei.
Deci...
vă credeți mari și tari ?
Să vă văd făcând asta.
Ține-mi te rog, Jack. Ține-o sus.
Uau !
- Iisus, Maria și Ion ! - Ești în regulă ?
N-am mai făcut-o de ani de zile.
Dedicație pentru Maggie, băieți. Încurajați-o ! Haide !
Ho !
Cafea, sir ?
Speram să treci pe la mine aseară.
Am fost obosită.
Destrăbălarea de pe puntea de jos a fost probabil epuizantă.
Văd că ți-ai trimis gorila după mine. Ce tipic.
De-acum n-ai să te mai comporți așa Rose. Înțelegi ?
Nu sunt un maistru din topitoriile tale căruia să-i dai ordine.
Sunt logodnica ta.
Logodnica mea ? Logodnica ?!!
Da, ești și îmi ești și soție !
Soția mea în realitate chiar dacă nu după lege și deci ai să mă cinstești.
Mă vei cinsti așa cum o soție trebuie să-și cinstească soțul.
Pentru că n-o să mai fiu făcut de râs, Rose.
E ceva neclar ?
- Nu. - Bine.
Scuză-mă.
Miss Rose !
- Am avut un mic... accident. - E totul în regula, D-ra Rose.
- Totul e-n regulă. - Îmi pare rău, Trudy.
Să te ajut. Nu e nevoie, doamnă.
- Ceai, Trudy. - Da, doamnă.
N-ai să-l mai vezi pe băiatul ăla, ai înțeles ?
- Rose, îți interzic. - Oh, mamă, încetează.
O să-ți curgă sânge din nas.
Nu ne jucăm.
Situația noastră e precară. Știi că nu mai avem bani.
Știu că s-au dus toți.
Mi-o amintești în fiecare zi.
Tatăl tău ne-a lăsat moștenire o grămadă de datorii ascunse sub un nume bun.
Numele acesta e singura carte pe care o putem arunca în joc.
Nu te înțeleg. Alegerea lui Hockley e nemaipomenită.
- Ne va asigura supraviețuirea. - Cum poți lăsa totul pe umerii mei ?
- De ce ești așa egoistă ? - Eu sunt egoistă ?
Vrei să mă vezi ajunsă servitoare ?
Asta îți dorești ?
Să ne vezi lucrurile vândute la licitație ?
Amintirile, spulberate în vânt ?
Dar nu e cinstit.
Bineînțeles că nu e cinstit.
Suntem femei.
Opțiunile noastre nu sunt ușoare.
Hm ?
- Bună, domnule Andrews. - Bună, Jack.
- Sir. - Trebuie să-i vorbesc cuiva o secundă.
Nu trebuia să fiți aici.
Am fost aici aseară. Nu vă mai amintiți ?
Nu, mă tem că nu. Acum vă veți întoarce.
El o să vă spună. Trebuie... Trebuie doar...
Domnul Hockley și doamna Dewitt Bukater
îți mulțumesc pentru ajutor.
M-au rugat să-ți ofer uh... această mulțumire.
- Nu-ți vreau banii. Vă rog, doar - Și să-ți amintesc...
că ai un bilet la clasa a 3-a
și că prezența ta aici nu e oportună.
Vă rog, vreau doar să vorbesc cu Rose pentru...
Domnilor, vreți să aveți grijă ca domnul Dawson să se întoarcă la locul lui
și să rămână acolo ?
Da, domnule. Haide, mișcă.
De ce aveți doua timone ?
Pe aceasta o folosim numai în apropiere uscatului.
Scuzați-mă, sir. Încă o alertă de gheață. Asta e de pe Noordam.
Mulțumesc, Sparks.
Oh, nici o grijă. E normal în perioada asta a anului.
De fapt am accelerat.
Tocmai am dat ordin să se aprindă ultimul boiler.
Bine fiule, ține-l strâns așa cum ți-am arătat.
Așa, acum dă-i drumul.
- A fost bine ? - Chiar foarte.
Excelent, fiule
Domnule Andrews, dacă-mi permiteți...
Am făcut un calcul în memorie și dacă înmulțim numărul de bărci de salvare
cu capacitatea fiecăreia, scuzați-mă
dar se pare că nu este loc pentru toată lumea de la bord.
De fapt, cam pentru jumătate.
Rose, nu-ți scapă nimic ? De fapt am pus acești noi scripeți
care mai pot lua un rând de bărci în plus de cele vechi
dar unii au considerat ca puntea va fi prea aglomerata
și le-au îndepărtat.
Risipa de spațiu pe un vapor care nu se poate scufunda.
Dormi liniștită, tânără Rose. Ți-am construit un vapor rezistent.
El e barca de salvare.
Să continuăm. Următoarea oprire, sala motoarelor.
Vino.
Jack, nu se poate. Nu te pot întâlni.
- Trebuie să-ți vorbesc. - Nu, Jack, nu.
Jack, sunt logodită.
Mă mărit cu Cal. Îl iubesc pe Cal.
Rose, cu tine viața nu-i o bagatelă.
Bine, pe dinafară ești o fetișcană răsfățată
dar în realitate ești cea mai minunata, uimitoare
fantastică fată.. femeie.. pe care am cunoscut-o și...
- Jack, eu... - Nu, lasă-mă să termin.
Ești, ești uimi..
Nu sunt tâmpit. Știu cum se învârte lumea.
Am doar 10 dolari în buzunare.
Nu am ce să-ți ofer și știu asta.
Înțeleg.
Dar sunt prea implicat. Sari tu, sar și eu, îți amintești ?
Nu pot renunța fără să știu că vei fi bine.
Asta-i tot ce doresc.
Ei bine, sunt în regula.
O să-mi fie bine, pe bune.
Chiar ?
Nu prea cred. Te-au prins în capcana, Rose
și vei muri dacă nu găsești o cale să te eliberezi..
Poate nu imediat pentru că ești puternică, dar
mai devreme sau mai târziu acel foc lăuntric pe care îl iubesc la tine Rose...
acel foc se va stinge.
Salvarea mea nu depinde de tine, Jack.
Ai dreptate. Numai tu poți s-o faci.
Mă întorc. Lasă-mă în pace.
Spune-i Lucillei despre tămbălăul pe care l-ai avut cu tipografii.
Ei, bineînțeles, invitațiile au trebuit să fie trimise înapoi de 2 ori.
- Oh, dragă ! - Și rochia domnișoarei de onoare..
Să-ți povestesc.
Rose a hotărât că vrea lavandă.
Știe că nu-mi place culoarea, deci a făcut-o numai ca să mă enerveze.
Dacă ai fi venit la mine mai repede.
Ruth a văzut câteva din modelele mele în "La Mode Illustree."
Erau pentru trusoul fetei mai mici a ducesei de Malborough.
Erau încântătoare dar trebuie să recunoști că împreună
am creat ceva din cenușă precum pasărea Phoenix.
Bună, Jack.
M-am răzgândit.
- Mi-au spus că ai putea fi.. - Shh.
Dă-mi mâna.
Închide ochii.
Haide.
Urcă.
Acum prinde-te de balustradă.
- Ține ochii închiși, nu trișa. - Nu trișez.
Urcă pe balustradă.
Ține-te. Ține-te. Ține ochii închiși.
- Ai încredere în mine ?
Am.
Bine, deschide ochii.
Plutesc ! Jack !
# Vino, Josephine, mașina mea zburătoare #
# În sus se duce, se duce #
# În sus se duce... #
Pentru ultima dată, Titanicul vedea lumina soarelui.
Se însera, seara naufragiului.
- Peste șase ore. - Incredibil.
Smith avea alarma de ghețari...
în mână și ordona creșterea vitezei.
26 de ani de experiență lucrând contra lui.
Este convins că orice obiect suficient de mare ca să scufunde Titanicul
va fi văzut la timp pentru a-l ocoli
dar vaporul e prea mare iar cârma e prea mică.
Nu ia curbe strânse.
Tot ce știe el e greșit.
E cât se poate de curat, te asigur.
Aceasta e camera de odihnă.
- Lumina e suficientă ? - Ce ?
Artiștii n-au nevoie de lumină multă ?
E adevărat
dar nu sunt obișnuit să lucrez în așa condiții groaznice.
Monet !
- Îi cunoști opera ? - Bineînțeles.
Privește cum a folosit aici culoarea. Nu e magnific ?
Știu, e extraordinar.
Cal insista să cărăm oribilitățile astea peste tot.
Se întoarce curând ?
Nu până nu și-au terminat țigările și coniacul.
- E splendid. - Ce este, un safir ?
Un diamant, un diamant foarte rar.
Jack, vreau să mă desenezi ca pe una din franțuzoaicele tale purtând... asta.
Bine.
Purtând doar asta.
Ultimul lucru pe care îl doresc este un alt tablou al meu
arătând ca o păpușă de porțelan.
Ca un client plătitor...
Mă aștept să obțin ce am cerut.
Pe pat.. canapea.
Așa... Întinde-te.
- Spune-mi când e bine. - Pune brațul înapoi.
Bine.
Ridică celalalt braț, cu mâna lângă față.
Așa.
Acum, capul jos.
Ochii la mine, uită-te la mine.
Și încearcă să nu te miști.
Așa serios.
Cred că ai început să roșești, domnule "Mare artist".
Nu mi-l pot imagina pe Monet roșind.
El face peisaje. Relaxează-ți fața.
- Scuze. - Nu mai râde.
Inima îmi bubuia tot timpul.
A fost cel mai erotic moment din viața mea.
Până atunci.
- Și, mai departe ? - Adică dacă am făcut-o ?
Îmi pare rău că te dezamăgesc domnule Bodine.
Jack era profesionist.
Mulțumesc.
Ce faci ?
Vrei să pui asta la loc în seif te rog ?
Mă scuzați ?
- Nici un steward n-a văzut-o. - Dar e absurd.
E un vapor, dumnezeule în câte locuri ar putea fi.
Lovejoy, găsește-o.
- Calm. - Da.
Nu cred că am văzut vreodată un calm atât de plat.
Ca un lac. Nici o adiere de vânt.
Aisbergurile vor fi mai greu de văzut
fără valuri care să se spargă la baza.
Ei bine, mă retrag. Mențineți viteza și cursul, domnule Lightoller.
Da, sir.
S-a răcit. Arăți drăguț.
- D-ra Rose ?
Desenele mele !
Haide !
- Nu, așteaptă, așteaptă ! - Așteaptă, așteaptă, așteaptă !
Dă-i drumul ! Jos, jos !
Mai repede, mai repede !
- Pardon !
- Nu-i nimic
Cam tare tipul pentru un valet.
- Arată mai mult a polițist. - Cred că asta a și fost.
Oh, la naiba.
Nu, aici !
Repede !
- Și acum ?! - Ce ?!
Opriți-vă, ce căutați aici ?
N-ar trebui să fiți aici ! Ar putea fi periculos !
Continuați, nu ne băgați în seamă. Faceți o treaba excelentă !
Țineți-o tot așa !
Ia uite, ce avem aici ?
Mulțumesc.
- Încotro, domnișoară ?
Spre stele.
Ești neliniștită ?
Nu.
Așează-ți mâinile pe mine, Jack.
Dumnezeule, e frig de mori.
Știi, pot să miros gheața, atunci când e aproape.
- Vrăjeală. - Dar pot, pe bune !
Ați reușit să găsiți binoclurile pentru observatori ?
Nu le-am văzut de la Southampton.
Ei bine, am plecat. Salutare.
Tremuri.
Nu-ți fă griji. O să-mi fie bine.
- Au fugit aici jos. - Bine.
Lipsește ceva ?
"Acum poți să ne ții pe amândouă închise în seif"
Am o idee mai bună.
Te-am prins !
Le-ai văzut fețele ?
Ai văzut...
Când acostăm...
Am să cobor cu tine.
E o nebunie.
Știu. N-are nici un sens.
De aceea mă încred în tine.
Oh, da. Ia uită-te.
Oh, uită-te !
- Le e mai cald decât nouă. - Ei bine, dacă de asta e nevoie
ca să te încălzești, decât cu tine, mai bine nu.
- Fir-aș... !
- Răspundeți, nenorociților !
- E cineva acolo ? - Da, ce vedeți ?
- Iceberg ! Drept în față ! - Mulțumesc.
Iceberg ! Drept în față ! Cârma la babord !
Maxim la babord !
- Rotește, rotește ! Gata !
Toată forța înapoi !
- Cârma la maxim. - Cârma la maxim, sir.
- Hai băieți ! Haide !
Închideți tirajul la cuptoare ! Închideți-le !
Opriți.
Opriți !
Cuplați motorul de marșarier !
De ce nu cârmesc ?!
- E la maxim ?! - Da, este, este la maxim !
Haide, Haide, Haide.
Rotește-te.
Da.
Se va lovi !
Iisuse.
- Iisuse. - Maxim la babord !
Maxim !
La o parte !
- Haideți, să mergem !
Pe ușă afară ! Închid ușile ! Ieșiți !
Ieșiți ! Ieșiți ! Ieșiți !
Ieșiți ! Haideți !
Mișcați-vă ! Hai, băieți ! Hai, băieți, hai !
Ieșiți !
Oh, dumnezeule. Ne-am frecat bine, așa-i ?
Miroși gheața, așa-i ? Dumnezeule.
Citește ora și marcheaz-o în jurnalul de bord.
Ce-a fost asta, domnule Murdoch ?
Un iceberg, sir. Am virat maxim la tribord
am inversat motoarele dar eram prea aproape.
Am încercat să ocolim dar am lovit...
- Închideți ușile etanșe. - Ușile sunt închise, sir.
- Opriți motoarele. - Da, sir !
Căutați tâmplarul. Să verifice vasul.
Da, sir !
Porcărie !
Ce dracu e ?
Haideți, să ieșim naibii de aici Haideți, grăbiți-vă.
Scuzați-mă. De ce s-au oprit motoarele ? Am simțit o vibrație.
Nu vă faceți griji, doamnă. S-o fi rupt o pală la elice.
Vibrația care ați simțit-o. Pot să vă mai aduc ceva ?
Nu, mulțumesc.
Ați văzut ceva ?
Eu nu mai văd nimic, dar tu ?
Direcția în care fug șobolanii e foarte bună și pentru mine.
Vă rog, sir, vă rog. Totul e sub control.
- Tu. - Sir, nu e nici o urgență.
- Ba da, este, am fost jefuit. - Chemați-l pe armurierul șef.
- Acum, dobitocule ! - Da, sir.
Hei, o să pierzi toată distracția. Ai văzut ce s-a întâmplat ?
Nu, am ratat. Se pare că ne-am lovit.
Camera cazanelor 6 este inundată doi metri peste maxim.
În pinten e și mai rău. E îndoit.
- Poți să-l asiguri ? - Nu până nu pornesc pompele.
Ai văzut stricăciunile din prova ?
- Nu, deja este sub apă. - E grav.
Ar trebui să-i spunem mamei și lui Cal.
Cred că sunt foarte bune, sir.
Nu atingeți nimic. Toată camera să fie fotografiată.
Ține-mă de mână.
V-am căutat domnișoară.
Bine, aici suntem.
S-a întâmplat ceva grav.
Da, s-a întâmplat.
Exact. În seara asta mi-au dispărut doua din lucrurile mele dragi.
Acum, că unul a apărut cred că știu unde se află celalalt.
- Percheziționați-l. - Scoateți-vă paltonul, sir.
- Ce mai e ? - Haide.
Cal, ce naiba ? Suntem în mijlocul unei urgențe. Ce se petrece ?
- Ăsta e ? - Da, acesta.
Rahat !
- Nu-i crede, Rose. Nu-i crede ! - Nu putea.
Ba putea. Pentru un profesionist e chiar simplu.
Dar am fost împreună tot timpul. E absurd.
Probabil l-a luat când te îmbrăcai la loc dragă.
Ce să zic, Cal. Rose, ei mi l-au pus în buzunar.
- Taci. - Nici măcar nu e buzunarul tău, băiete ?
Proprietatea lui A. L. Ryerson.
- Ni s-a raportat furtul astăzi. - Doar l-am împrumutat.
- Intenționam să-l returnez. - Ie-te, un hoț cinstit, ai ?
Știi că nu eu am făcut-o, Rose. Tu știi.
Să nu-i crezi, Rose. Știi că nu eu am făcut-o.
- Hai, să mergem. - Știi că nu eu am făcut-o, Rose. Rose !
Haide, băiete.
- Haide. - Știi că nu eu am făcut-o ! Mă cunoști !
Foarte grav, Căpitane.
Șase metri de apă peste chilă în zece minute..
Prova, cele trei compartimente din față și în camera cazanelor 6.
- Exact, sir. - S-ar putea să ne ducem la fund, la naiba ?
Înseamnă cinci compartimente.
Poate pluti cu patru compartimente inundate
dar nu cinci.. dar nu cu cinci.
Pe măsură ce se apleacă în față, apa
se va scurge peste paravanele de la puntea E pe rând.
Spre spate. Și n-o putem opri.
Pompele.. Dacă deschidem ușile..
Pompele îți vor oferi doar, câteva minute.
Din aceasta clipă, orice am face
Titanicul se va scufunda.
Dar acest vas nu se poate scufunda.
E făcut din fier, sir. Vă asigur, se poate scufunda...
și o va face.
E o certitudine matematica.
Cât timp mai avem ?
O oră. Maxim două.
Câți oameni sunt la bord, domnule Murdoch ?
2,200 de suflete, sir.
Domnule Ismay cred că aveți știrile asigurate.
Oh, mică târfă, nu-i așa ? Uită-te la mine când vorbesc cu tine.
- Domnule Hockley ? - Ce mai e, suntem ocupați.
Sir, ni s-a spus să vă rugam să vă puneți vestele de salvare și să urcați..
Am spus nu acum.
Mă scuzați că vă deranjez, domnule Hockley dar sunt ordinele căpitanului.
Și-acum, vă rog să vă îmbrăcați gros. E foarte frig în seara asta.
Vă sugerez paltoane și căciuli.
- E ridicol. - Nu vă faceți griji, domnișoară.
E doar o măsură de prevedere.
Toată lumea sus ! Puneți-vă vestele de salvare !
- Ce-i cu urletele astea ?
Toată lumea sus ! Puneți-vă vestele de salvare !
- Care-i treaba ? - Puneți-vă vestele de salvare !!
C.Q.D. ?
Sir ?
Exact.. C.Q.D. Apelul de disperare.
Aceasta e poziția noastră.
Oricine ar răspunde, spune-i că ne scufundăm cu prova înainte.
Avem nevoie de ajutor imediat.
Blimey.
În jos ! În jos !
Domnule Wilde ! Domnule Wilde, unde sunt pasagerii ?
I-am mutat înăuntru. E prea frig și prea multa gălăgie pentru ei.
Hei, tu !
Vino aici și ajută.
Ceva de băut, sir ?
Vă rog să vă puneți vestele de salvare. - Hei, fiule, ce se întâmplă ?
Ne-ați urcat pe toți aici și acum ne îngheață călcâiele.
Îmi pare rău, doamnă. Mă duc să mă interesez.
Nu cred că știe nimeni ce naiba se întâmplă aici.
Afurisiții ăștia de englezi care fac totul ca la carte.
Nu-i nevoie de invective, domnule Hockley.
Mergeți înapoi și porniți încălzirea în camerele noastre.
După o ceașcă de ceai ne întoarcem.
Da, doamnă.
Domnule Andrews.
Am văzut aisbergul și acum citesc în ochii dumneavoastră.
Spuneți-mi vă rog adevărul.
Vaporul se va scufunda.
- Sunteți sigur. - Da, cam într-o oră...
tot ce vezi, va fi pe fundul Atlanticului.
- Ce ? - Nu spuneți decât celor care trebuie !
Nu vreau să fiu răspunzător pentru panică...
și mergeți repede la o barcă, nu așteptați.
Îți amintești ce ți-am spus despre bărci ?
Da.
Înțeleg.
Aici, sir.
Domnule, sunteți chemat sus în biroul de la clasa a doua.
- E agitație mare acolo sus. - Du-te, stau eu cu ochii pe el.
Da, bine.
Sir ! Carpathia raportează că merge cu 17 noduri.
Cu toată puterea, sir.
Sunt singurii care au răspuns ?
Singurii apropiați, sir. Au spus că ajung în patru ore.
Patru ore ?
Mulțumesc, Bride.
Dumnezeule.
Sir ! Suntem gata de lansare, sir.
N-ar fi mai bine să urcăm întâi femeile și copii în bărci, sir ?
- Da, da. - Sir ?
Femeile și copii primii. Da.
Da, sir.
Doamnelor și domnilor, dacă puteți să-mi acordați puțina atenție !
Pe aici, vă rog. E bine.
Veniți mai aproape.
Mulțumesc. Doamne.
Deocamdată am nevoie doar de femei și copii.
Aici.
Bine, băieți calm și cu veselie
cum a spus căpitanul fără să creem panică.
"Wedding Dance".
Puneți-vă vestele de salvare ! Haide, puneți-vă vestele de salvare.
Puneți-vă vestele de salvare. Haide, puneți-vă vestele de salvare.
Aici, veniți, aici.
Încă nu e momentul să mergeți la bărci.
Calm vă rog.
Toată lumea să se asigure că are vesta de salvare și, domnilor
faceți loc femeilor și copiilor să vină în față.
- Ce facem, mămico ? - Așteptăm, dragă.
După ce au terminat de îmbarcat pe cei de la clasa 1...
vor începe cu noi așa că-i bine să fim pregătiți, nu-i așa ?
Du-te și cheamă ajutoare.
Coborâți ! Stânga și dreapta la fel !
Încet ! Stânga și dreapta la fel !
Încet ! Încet !
Încet !
Stop ! Stop !
- Opriți partea stângă ! Doar partea dreaptă !
Doar partea dreaptă ! Doar partea dreaptă !
- Opriți partea stângă ! Doar partea dreaptă !
Acum toți odată !
Ușor, băieți !
Știi, încep să cred că vaporul ăsta s-ar putea scufunda.
Am fost rugat să vă ofer
acest mic semn al considerației noastre.
Complimentele domnului Caledon Hockley.
Haide, surioară, l-ai auzit -.. în barcă.
Vreun loc pentru bărbați, domnilor ?
Deocamdată numai femeile, sir.
Locurile vor fi aranjate în bărci după clasă ?
Sper că nu-s prea aglomerate.
Oh mamă, mai taci !
Nu înțelegi ? Apa e sloi și nu sunt bărci destule.
Doar jumătate. Jumătate din cei de pe acest vas vor muri.
Nu jumătatea bună.
Haide, Ruth, urcă în barcă. Locurile de clasa 1 sunt chiar aici.
Ce păcat că nu am păstrat desenul !
Dimineață va valora mult mai mult.
Ticălos nenorocit.
Haide, Rose, dragă. Ai loc destul.
Haide, Rose. Tu urmezi dragă.
Urcă în barcă, Rose.
- Hai. - Rose, urcă în barcă.
Rose.
Adio, mamă.
Rose ! Rose, întoarce-te !
Unde te duci ? La el ?
Ca să fii târfa unui șobolan ?
Mai bine târfa lui decât soția ta.
Nu. Nu !
- Am zis nu !
Rose ! Oprește-te !
- Nu, așteaptă ! - Coborâți !
- Rose ! - Coborâți !
Ajutor !
Mă aude cineva ?
Hei, ajutați-mă !
Ajutor !
Mă aude cineva ?
Cineva să mă ajute, vă rog !
Domnule Andrews ?
- Steward, verifică coridorul de la babord. - Da, domnule Andrews.
Doamnă, vă rog puneți-vă vesta de salvare. Mergeți la bărci imediat.
Lucy, pentru numele lui Dumnezeu pune-ți vesta de salvare.
- Fii un exemplu pozitiv. - Da, sir.
- Mai este cineva ? - Domnule Andrews ? Domnule Andrews, mulțumescu-ți Doamne.
Unde ar duce maistrul armurier pe cineva arestat ?
Ce ? Trebuie să te duci imediat la o barcă.
Nu ! Am să fac asta cu sau fără ajutorul vostru domnule dar fără el va dura mai mult.
Ia liftul până jos, ia-o la stânga până la pasajul echipajului.
Apoi dreapta și iar stânga până la scări. Vei ajunge la un coridor lung.
- E de rău.
Oh, rahat. Oh, rahat !
- Scuzați-mă, Mulțumesc. - Lifturile sunt închise.
- Nu mă interesează... - Lifturile sunt..
Îmi pare rău, domnișoară, dar lifturile sunt închise.
La naiba, m-am săturat să fiu politicoasă. Acum du-mă jos !
Puntea E.
Haide. Oh, hai odată.
- Urc înapoi ! - Nu !
Nu, nu !
Întoarce-te ! Eu urc înapoi.
Eu urc înapoi !
Pasajul echipajului.
"Pasajul echipajului".
Jack ?
Jack ?!
- Jack ? - Rose !
Jack ?!
Rose, sunt aici ! Sunt aici.
- Jack ?! - Sunt aici.
- Jack ?! - Rose !
Jack ! Jack ! Îmi pare rău.
- Tipul ăla, Lovejoy, mi l-a pus în buzunar. - Știu, știu, știu, știu.
Ascultă, Rose, va trebui să găsești o cheie de rezervă, ai înțeles ?
Uită-te în fișet acolo.
O cheie mică, argintie, Rose.
Argintie.
- Toate sunt de bronz ! - Verifică aici, Rose.
Rose...
cum ți-ai dat seama că nu eu am făcut-o ?
Nu mi-am dat seama.
Pur și simplu am realizat că știu.
- Caută în continuare. - Oh.
Nu-i nici o cheie !
Bine, Rose, fii atentă. Trebuie să găsești pe cineva să ne ajute.
Va fi bine.
Mă întorc imediat.
Eu te aștept aici.
Este cineva acolo ?
E cineva acolo ?
Avem nevoie de ajutor ! Hei !
La naiba.
Mă aude cineva ? Vă rog, hei ! Hei !
Oh, mulțumesc Doamne. Așteaptă, te rog, am nevoie de ajutor.
Acolo e un om și.. Așteaptă !
Hei ?
- Hei ? - Ah, domnișoară, n-ar trebui să fiți aici.
- Vă rog, ajutați-mă. - Pe aici, repede.
Acolo jos e un om prins. Vă rog.
- Fără panică. - Nu, nu sunt panicată.
Ai luat-o în direcția greșită !
Dă-mi drumul, ascultă-mă !
- La naiba cu tine. - Oh !
Oh, Doamne...
- Jack ! - Rose !
- E bun ăsta ? - Cred că vom afla.
Haide.
Stai, stai, stai, stai. Încearcă acolo niște lovituri de antrenament.
Bun.
Acum încearcă să lovești în același loc, Rose.
Poți s-o faci.
Bun așa, destul antrenament.
Haide, Rose, poți s-o faci. Ascultă.
Dă-i cât poți de tare și de repede.
Stai, depărtează puțin mâinile.
- Așa ? - Bine.
Rose, să știi că am încredere în tine.
Dă-i !
Ai reușit ! Haide, să mergem.
Oh, la naiba, ce rece e. Oh, la naiba !
La naiba, la naiba.
- Ieșirea e pe aici. - Va trebui să găsim alt drum. Haide.
Trageți.
Trageți ! Trageți !
Iată ceva ce nu vezi în fiecare zi.
Trageți !
Ce caută geanta asta aici ?
- Descotorosește-te de ea, ne trebuie locul.
Calm, vă rog.
Nu !
- Lovejoy. - Nu-i nici la babord.
Timpul trece și papagalul ăsta
nu lasă bărbați de loc.
Pe partea cealaltă este unul care lasă.
Bun, deci într-acolo ne e drumul. Mai întâi să ne asigurăm. Haide.
- Pe aici.
- Până aici.
Ce credeți că faceți ?
Veți plăti pentru ce ați făcut. Este proprietatea White Star.
Gura !
Puteți opri barca un moment ? Trebuie să mă întorc puțin în cameră..
Stai jos ! Ea e ultima. Coborâți.
Domnule Lightoller, de ce bărcile sunt lansate încărcate doar pe jumătate ?
- Nu acum, domnule Andrews. - Acolo, uite, 20 sau cam așa
într-o barcă construită pentru 65 și am văzut una cu 12.. 12 !
Pai, nu eram siguri de greutate, domnule Andrews. Bărcile se pot răsturna.
Prostii ! Au fost testate în Belfast cu greutatea a 70 de bărbați !
Deci, umple bărcile, domnule Lightoller pentru numele lui Dumnezeu !
Vă rog, să mai vină femei și copii, vă rog.
Înapoi, aici nu este ieșire.
Nu ne poți ține încuiați aici ca pe animale Vasul se scufundă !
Aduceți femeile în față ! Descuiați porțile.
Doar femeile ! Nici un bărbat !
Înapoi !
Încuiați porțile !
Îndepărtați-i de porți !
Nu atingeți porțile !
Pentru numele lui Dumnezeu, omule aici jos sunt femei și copii !
Mai avem o șansa dacă ne lași să urcăm !
Înapoi !
- Jack ! - Tommy !
- Putem ieși ? - Pe aici, nici o șansă !
Orice am face, trebuie să facem repede.
- Jack ! - Fabrizio !
- Au plecat toate bărcile. - Peste tot e inundat.
- "Niente" pe aici. - Bine.
S-o luăm pe aici, bine ? Haideți.
- Eu îmi fac norocul singur. - Și eu la fel.
- Haideți ! - Nu, haideți. Să mergem pe aici.
- Pe aici. - Mergeți înapoi
la scara principală și acolo se va rezolva tot.
Da, pe dracu'.
Acolo se va rezolva tot. Mergeți înapoi la scara principală.
- Deschide poarta. - Mergeți înapoi la scara principală.
- Deschide poarta acum ! - Mergeți înapoi la scara principală.
Cum îți spuneam.
- La naiba ! Ticălosule ! - Oprește-te.
Deschide blestemata de poartă ! Deschide-o !
Fabri, Tommy, dați-mi o mână de ajutor !
Dați-vă la o parte. Dați-vă la o parte. Haide, Trageți !
Trageți ! Trageți !
- Dați-vă la o parte ! - Lăsați-o jos.
- Dați-vă la o parte ! - Un ! Doi !
- Opriți-vă ! - Trei !
Încă o dată !
Haideți !
- Să mergem, Rose. - Nu puteți urca acolo.
Nu se poate !
Păstrați ordinea. Înapoi, înapoi, înapoi.
Ține-te de ea !
Trage-o înăuntru ! Înapoi, am spus
sau vă împușc ca pe câini.
Păstrați ordinea !
Păstrați ordinea, am spus.
Domnule Lowe, dați drumul la barcă.
Bine, e toată lumea în regulă ?
Nu intrați în panică.
- Înapoi ! - Am ajuns prea târziu.
Mai sunt bărci în față.
Rămâi la ăsta.. Murdoch. Pare a fi un tip practic.
Stați jos !
Înapoi. Dați-vă înapoi !
Dați-vă înapoi !
- Se-mpute treaba.
Nu prea mai avem timp.
- Domnule Murdoch ? - Domnule Hockley.
Voi doi, cu mine, acum.
Eu sunt un om de afaceri, după cum știți și vreau să vă propun o afacere.
Încet. Toți odată.
Coborâți-o, coborâți-o.
Haide, Rose.
Bărcile au plecat !
Colonele, mai sunt bărci pe partea cealaltă ?
Nu, domnișoară dar mai sunt vreo două în față.
Pe aici, vă conduc eu.
Ce sens mai are ? Oricum nu ne ascultă nimeni.
Ei și, nici la cină nu ne-a ascultat nimeni.
Hai, să cântăm. Măcar ne ține de cald. "Orpheus".
Muzică de înecat. Acum știu c-am ajuns la clasa 1.
- Unde au dispărut toți ? - Așteaptă, sir.
Avem o înțelegere, domnule Murdoch ?
Femeile și copii doar ! Înapoi !
Dați-vă înapoi, sir. Haideți, doamnă. Pe aici. Dați-vă înapoi, sir.
Mai bine ai verifica pe partea cealaltă. Du-te !
Mai sunt femei și copii ? Mai sunt copii ?
Am găsit-o pe partea cealaltă așteptând o barcă... cu el.
- Mai sunt femei și copii ? - S-au urcat toți, domnule Murdoch.
Altcineva atunci ?
Altcineva ? Repede.
Rămâneți lângă margine.
Oh, la naiba.
- Rahat. - Foc !
Sir ! Sir, nu puteți trece pe aici.
Sir, nu puteți trece.
Da, da, splendid.
Bine.
Pregătiți-vă să o coborâți !
Gata stânga.
Coborâți-i.
Ușurel.
Acum amândouă egal, ușurel.
Ușurel.
- Dă-o la mine. - Tati.
O să fie bine, dragă. Nu-ți fă griji.
Ne despărțim pentru un timp. Doar puțin.
Pentru tătici o să vină o altă barcă.
Barca asta e numai pentru mămici și copii.
Ține-o pe mama de mână și să fii cuminte.
- Nu plec fără tine. - Nu, trebuie să pleci... acum !
- Nu, Jack. - Urcă-te în barcă, Rose !
- Nu, Jack. - Ba da, urcă în barcă.
Da, urcă-te în barcă, Rose.
Dumnezeule, uită-te la tine. Ești zgribulită.
Poftim.
Pune-ți asta pe tine. Haide.
- Du-te, eu vin cu următoarea. - Nu, nu plec fără tine.
O să fie bine. Pe cuvânt, o să fie bine.
Sunt un supraviețuitor, îți amintești ? Nu-ți fă griji pentru mine.
- Acum haide, urcă-te. - Am un aranjament cu un ofițer
pe partea cealaltă.
Jack și cu mine vom scăpa, amândoi.
Vezi ? Și eu am de prins o barcă.
Acum grăbește-te. E plină deja.
- Urcați, domnișoară. - Haide, mai repede.
- Urcați, vă rog. - Să fii fetiță cuminte.
- Urcați cu grijă. - Înapoi, dați-vă înapoi am spus.
Eliberați linia vă rog.
Coborâți-o !
Încet. Continuați. Continuați.
Coborâți-o uniform, băieți.
Ușor. Coborâți.
- Ești un bun mincinos. - Aproape la fel de bun ca și tine.
Încet acum... coborâți.
Nu e nici un, aa.. Nu-i nici un aranjament, așa-i ?
Ba da, este.
Dar nu unul de pe urma căruia să beneficiezi și tu.
Eu câștig întotdeauna, Jack...
într-un fel sau altul.
Ușor. Uniform, băieți.
Continuați, continuați.
- Rose !
- Opriți-o ! - Rose, ce faci ?
- Opriți-o ! - Nu !
Rose.
Ce prostie. De ce-ai făcut-o ?
Ești prostuță, Rose.
De ce-ai făcut-o ? De ce ?
Sari tu, sar și eu, așa-i ?
Așa-i.
Oh, Doamne, n-am putut pleca.
N-am putut pleca, Jack.
Nu-i nimic. Ne vom gândi la altceva.
- Cel puțin suntem împreună. - Găsim noi ceva.
Haide !
Haide, să mergem !
- Haide !
Mergi !
Haide, haide, Rose. Vino.
- Rose, vino !
- Haide, Rose !
- Fugi !
Sper să vă bucurați împreună.
Ce-i așa amuzant ?
Am pus diamantul în palton.
Și paltonul i l-am dat ei !
Haide.
Nu-l putem părăsi.
Bine, haide.
Înapoi !
Am greșit drumul ! Înapoi !
Du-te !
- Jack ! - Rose !
Pe aici.
Haide. Dă-mi mâna.
Oh, Doamne !
Ajutor !
Așteaptă, sir, deschide poarta, te rog. Vă rog.
Vă rog. Ajutați-ne.
Vă rog !
La naiba.
- Hai, hai ! - Hai !
- Dă-i, dă-i ! - Iisuse.
Vă rog. Mai repede !
Hai !
Îmi pare rău, am scăpat cheile.
Așteaptă ! Vă rog !
Nu plecați, vă rog !
Mai adu ajutoare ! Nu !
Le-am prins. Care din ele e, Rose ?
Cea ascuțită, încearc-o pe cea ascuțită.
Grăbește-te, Jack.
- Oh, nu ! - Grăbește-te, Jack.
- S-a înțepenit. - Mai repede.
- S-a înțepenit. - Mai repede, Jack !
Mai repede !
Gata, gata ! Du-te ! Du-te, Rose !
Hai, hai !
Jack ! Jack, haide !
Mișcă-te, mișcă-te !
Rostogoliți-o. Vâslele sunt puse.
Bagă o vâslă dedesubt.
Femeile și copii doar, la naiba.
Ține-o, ține-o.
Puneți manivelele. Prindeți scripeții.
Înapoi.
Ajutor.
Tot în sus.
Nu mai împingeți !
Înapoi !
Nu ne dai o șansa de a trăi, nenorocitule ?
Am să-l împușc pe oricine încearcă să treacă de mine. Înapoi !
- Ticălosule ! - Înapoi !
Am avut o înțelegere, naiba să te ia.
Banii tăi nu te pot salva acum cum de altfel nici pe mine. Înapoi.
Femeile și copii doar !
Tommy ! Nu, Tommy.
Bastardo ! Oh, nu, oh, nu.
Oh, nu. Oh, Tommy.
- Nu, Will !
Înapoi, lua-v-ar naiba ! Înapoi, lua-v-ar naiba !
- Am un copil.
- Faceți loc.
Vă rog, am un copil.
Vă rog, nu mă are decât pe mine pe lume.
Bine. Înapoi, înapoi, am spus.
- Vă rog. - Aici, dați-mi-o mie.
Dă-o aici.
- Aici, aici.
Așteaptă, așteaptă, așteaptă. Domnule Andrews.
Oh, Rose.
Nici măcar nu vreți să încercați ?
Îmi pare rău că nu am construit un vapor mai rezistent, tânără Rose.
Se duce repede. Trebuie să plecăm.
Stați.
Noroc, Rose.
Și ție.
Domnule Guggenheim. Acestea sunt pentru dumneavoastră, domnule Guggenheim.
Nu, mulțumesc. Suntem îmbrăcați de gală
și pregătiți să ne ducem ca gentlemeni.
Dar am dori un coniac.
Căpitane. Căpitane, unde să mă duc ? Vă rog.
Căpitane ! Căpitane, sir.
Ei bine, asta e.
La revedere, Wally, noroc.
La revedere, vechi prieteni.
Și uite așa au trăit fericiți până la 300 de ani
în tărâmul lui Tir Na Nog
țara tinereții și frumuseții veșnice.
Nu mai e timp ! Tăiați-le !
Tăiați-le, tăiați-le dacă trebuie !
Îmi trebuie un cuțit. Îmi trebuie un cuțit.
Tai-o.
Taie nenorocitele de frânghii.
Domnilor, pentru mine a fost o onoare
să cânt cu voi în seara asta.
Trebuie să rămânem pe vapor cât mai mult cu putință ! Haide !
Pe aici. Peste balustradă !
Hai. Sări !
Haide !
Te-am prins. Sări !
Te-am prins, domnișoară !
- Jack ! - Haide !
Înapoi !
Nu ! Ne vei răsturna.
Mergând prin valea umbrelor morții...
Nu vrei să mergi puțin mai repede prin valea care e aici ?
Vâsliți ! Trageți împreună !
Sfântă Marie, mama lui Iisus
Roagă-te pentru noi, păcătoșii acum, la ora morții noastre, amin.
Sfânta Maria, plină de har...
Haide !
Am văzut un nou rai și un nou pământ
după ce primul rai și primul pământ au pierit...
și nu mai era nici o mare.
- Ajutați-mă ! - Se va termina în curând.
Totul se va termina în curând.
Și El va fi alături de ei
și vor fi poporul Lui
și Domnul însuși va fi cu ei.
Jack, aici ne-am întâlnit prima oară.
Și Domnul va șterge toate lacrimile din ochii lor
și nu va mai fi moarte.
Și nu vor mai fi nici păreri de rău sau plâns.
Și nici durere nu va mai fi
pentru că lumea veche a pierit.
Împingeți tare, împingeți !
- Țineți-vă, d-ra Trudy !
Ajutați-mă ! Vă rog, salvați-mă !
- Ajutor ! - Ține-te strâns !
Dumnezeule atotputernic !
Aveți grijă la siguranțe ! Să meargă !
Trebuie să ne mișcăm !
- Dă-mi mâna, am să te trag eu peste. - Nu pot !
Haide, dă-mi mâna !
Te-am prins. Nu-ți dau drumul.
Haide, te țin.
- Ce se întâmpla, Jack ? - Nu știu, nu știu.
- Ține-te ! - Jack !
Era cât pe ce.
Ajutați-mă, vă rog ! Cineva să mă ajute, vă rog !
Vă rog ajutați-mă ! Ajutor ! Ajutor ! Ajutor !
Asta e !
Oh, Doamne ! Oh, Doamne !
- Ține-te ! - Oh, Doamne ! Oh, Doamne ! Oh !
Vasul ne va absorbi în adânc.
Când îți spun eu, trage aer adânc.
Luptă-te să te ridici la suprafață.
Nu-mi da drumul la mână.
O să reușim, Rose. Crede-mă.
Te cred.
Gata ? Gata ? Acum !
Jack ! Jack !
Jack !
- Jack !
Jack. Jack !
- Jack ! Jack !
Nu !
- Jack ! - Rose !
Las-o în pace ! Las-o în pace !
- Rose ! - Jack !
Înoată, Rose ! Trebuie să înoți !
Înoată încontinuu !
- E atât de rece ! - Înoată, Rose !
Vino... aici.
Înoată. Haide.
Aici, urcă-te.
Așează-te deasupra.
- Hai, Rose.
- Rămâi sus. Rămâi sus, Rose. - Jack.
Totul e bine acum.
Întoarceți bărcile !
Bărcile se întorc după noi, Rose. Trebuie să mai rezistam puțin.
Întoarceți bărcile !
Au trebuit să se îndepărteze de vârtej, dar acum se vor întoarce.
Întoarceți-vă !
- Pentru Dumnezeu ! - Vă rog !
- Ajutați-ne ! - Ajutați-ne !
Întoarceți-vă ! Pentru Dumnezeu !
Nu înțelegeți.
Dacă ne întoarcem, vor răsturna barca. Ne vor trage jos, vă spun eu.
Las-o balta ! Mă înfricoșezi.
Hai fetelor... Luați câte o vâslă și să mergem !
Ai înnebunit, suntem în mijlocul Atlanticului de Nord !
Deci, vreți să trăiți sau vreți să muriți ?
Nu vă înțeleg pe nici unul.
Ce-i cu voi ? Soții voștri sunt acolo !
- E loc destul pentru mai mulți.
Și pe barca asta va fi unul mai puțin dacă nu-ți închizi gaura aia din mijlocul feței !
Întoarceți-vă !
Ia-o pe asta.
Aduceți vâslele aici și legați bărcile la un loc.
Acum asigurați-vă că sunt legate bine și strâns.
Bine, ascultați-mă, trebuie să ne întoarcem.
Toate femeile din barca asta să treacă
cât se poate de repede în cealaltă, vă rog.
Să facem niște loc aici. Dați-vă mai în față.
Se face liniște.
O să mai dureze câteva minute
până se organizează.
Nu știu care sunt intențiile tale
dar eu intenționez să scriu o scrisoare cât se poate de dură
companiei White Star Line.
Te iubesc, Jack.
Să nu faci asta.
Nu-ți lua la revedere. Nu încă.
Mă înțelegi ?
Mi-e atât de frig.
Ascultă-mă, Rose...
o să scapi de aici.
O să scapi de aici
și o să faci o grămadă de copii
și o să-i vezi crescând.
Și vei muri de bătrânețe... o doamnă bătrână, în patul ei cald.
Dar nu aici. Nu în noaptea asta.
Nu așa. Mă înțelegi ?
Nu-mi mai simt corpul.
Câștigarea acelui bilet, Rose, a fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
Mi te-a adus pe tine...
și sunt recunoscător pentru asta, Rose.
- Sunt recunoscător.
Trebuie... Trebuie...
Trebuie să-mi faci onoarea asta...
Trebuie să-mi promiți că vei supraviețui
că n-o să te dai bătută
indiferent ce se va întâmpla
oricât de disperată ai fi.
Promite-mi acum, Rose
și să nu-ți calci niciodată promisiunea.
Promit.
Să nu te dai bătută.
N-o să mă dau bătută, Jack.
N-o să mă dau bătută.
Tot înainte, sir.
Ridicați vâslele !
Se vede vreo mișcare ?
Nu, sir. Nimeni nu mișcă, sir.
Verifică-i.
Dă-mi vâsla aici.
Verifică, asigură-te.
Ăștia sunt morți, sir.
Dă-i la o parte. Ușor înainte.
Atenție cu vâslele. Nu-i lovi.
Mai trăiește cineva ?
Mă aude cineva ?
Mai trăiește cineva ?
Am așteptat prea mult.
Continuă să verifici, mai caută !
Mai trăiește cineva ?
Mă aude cineva ?
Jack ?
Jack.
Jack, o barcă.
Jack.
Jack ?
Jack.
Jack !
Jack.
O barcă, Jack.
Jack ?
Întoarceți-vă. Întoarceți-vă.
Întoarceți-vă.
Întoarceți-vă, întoarceți-vă.
Hei !
Mă aude cineva ?
Nu-i nimic aici, sir.
Întoarceți-vă.
N-am să renunț.
Promit.
- Întoarceți !
1.500 oameni au ajuns în ocean
când Titanicul s-a scufundat de sub noi.
Erau 20 de bărci care pluteau
și doar una s-a întors.
Una.
Șase oameni au fost salvați din apă
printre care și eu.
Șase... din 1.500.
Mai departe, cei 700 din bărci
n-au avut altceva de făcut decât să aștepte...
să aștepte să trăiască, să aștepte să moară...
să aștepte iertarea care nu va mai veni.
Oh, sir, nu cred că veți găsi pe cineva aici.
Sunt numai de la clasa a trei-a.
Părul lui e maro-roșcat.
E maro-roșcat. Maro-roșcat și barba albă.
Nu mai e și altă listă de pasageri ?
- Nu mai este. - Poate e pe alt vas.
- Facem tot ce putem, doamnă. - Trebuie să mai fie o listă !
Atunci l-am văzut ultima oară.
S-a căsătorit, bineînțeles, și-a moștenit milioanele
dar criza din '29 l-a lovit în inimă
și și-a băgat pistolul în gură, în acel an
sau cel puțin așa am citit.
Îmi puteți spune numele, vă rog ?
Dawson.
Rose Dawson.
Mulțumesc.
N-am găsit nimic despre Jack. Nu apare în nici un act.
Nu, n-are cum, nu-i așa ?
Și nu am vorbit niciodată de el până acum.
Nimănui, nici măcar bunicului tău.
Inima unei femei e un ocean adânc de secrete.
Dar acum știți că a existat un bărbat numit Jack Dawson
care m-a salvat
în toate felurile în care o persoană poate fi salvată.
Și nici măcar nu am o fotografie de-a lui.
Acum există doar în amintirea mea.
Keldysh, Keldysh, Mir-2 ieșim la suprafață.
Păstram ăsta pentru când aveam să găsesc diamantul.
Îmi pare rău.
Trei ani...
gândul mi-a fost doar la Titanic
dar niciodată nu l-am simțit.
Nu mi-a intrat în suflet.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania