ТИТАНИК
На 13 метра е. Трябва да го виждаш.
Добре, вдигни я и мини над парапета.
Добре, "Мир-2", минаваме над носа. Движете се с нас.
Добре, тихо. Снимаме.
Всеки път, като го видя да изплува от тъмнината като кораб-призрак,
нещо ме хваща за гърлото.
Да видиш тъжните останки от един велик кораб на мястото,
където е паднал в 2:30 през нощта на 15 април 1912 г.
след дългото спускане
от горния свят.
Голям лъжец си, шефе.
Шесто гмуркане. Отново сме на палубата на "Титаник".
На около 2 мили и половина дълбочина.
3821 метра.
Налягането отвън е половин тон на квадратен сантиметър.
Тези прозорци са с дебелина 23 см и ако се спукат,
ще си кажем сайонара за две микросекунди.
Добре, стига глупости.
Спусни я на покрива на офицерските каюти като вчера.
Добре.
"Мир-2", приземяваме се точно над парадното стълбище.
Готови ли сте за спускане?
Да, Брок, спускаме "Дънкин". Давай, Чарли.
Добре, пускай кабела. - Пускам кабела.
Добре, Брок, пускаме го надолу покрай корпуса.
Прието. Спуснете го до подвижното мостче за първа класа.
Искам да претърсите палуба Д и салона за вечеря.
Прието.
Пускай кабела. - Пускам.
Сега наляво. Наляво.
Снуп Дог е спуснат. Слизаме надолу по стълбището.
Добре, Луис, спусни го до палуба Б. Палуба А.
Дай малко кабел, капитане. - Палуба Б. Влизай.
Внимавай с рамката на вратата. - Виждам я. Готово.
Всичко е точно. Успокой се.
Добре, завивай.
Дай кабел, капитане. - Завий. Внимавай за стената.
Брок, до пианото сме. Чуваш ли ни?
Разбрано.
Точно там.
Това е. Това е вратата на спалнята. - Виждам я.
Вътре сме. Вътре сме, скъпи.
Това е леглото на Хокли. Там е спял кучият син.
Опа. Някой е забравил да спре водата.
Чакай. Само за секунда. Върни се надясно.
Вратата на гардероба. Приближи се.
Надушваш ли нещо, шефе? - Искам да видя какво има отдолу.
Дай ми ръцете.
Така.
Внимателно. Може да се разпадне. - Добре.
Давай. Обърни я.
Продължавай.
Добре, пусни я.
Майко мила. Виждаш ли това, шефе?
Ударихме джакпота, момчета.
Дзън-дзън!
Направихме го, Боби. - Извадихме я.
Да! Най-добрият си! Кой е най-добрият, скъпи? Кажи.
Ти, Луис.
Боби, пурата ми. - Тук е.
Добре, отваряй го.
Хващаш ли го? - Да.
Мамка му.
Няма диамант.
Знаеш ли, шефе, същото нещо се случи с Хералдо
и кариерата му пострада.
Изключи камерата.
Брок. Съдружниците се интересуват как върви.
Здрасти, Дейв. Здравей, Бари. Не беше в сейфа.
Не се тревожете. Има още много места, на които може да е.
Разбира се.
Затрупана на пода на каютата, в стаята на майката...
В сейфа на касиера. - В куфарчето на Джими Хофа.
На още дузина места.
Трябва да се доверите на инстинкта ми. Знам, че сме близо.
Просто ще следваме процеса на изключването.
Чакайте малко.
Нека да видя това. - Май намерихме нещо, момчета.
Къде е снимката на колието? - Ще ви се обадим по-късно.
14 април 1912 г.
Проклет да съм.
Търсачът на съкровища Брок Ловет вече е намирал испанско злато.
Всичко е наред, ще те нахраня след минутка.
Той е наел руски подводници, за да стигне до останките
на "Титаник".
Включваме го директно от изследователския кораб "Келдиш"
в северния Атлантически океан.
Здравей, Брок. - Здравей, Трейси.
На всички са им добре известни историите за "Титаник".
Как оркестърът е свирил до края и други такива.
Мен ме интересуват неразказаните истории,
тайните, които са заключени в корпуса на "Титаник".
Ние използваме роботи, за да стигнем колкото се може по-дълбоко
от всички досега.
Експедицията ви породи полемика относно
изваждането на предмети от кораба и дали това е морално.
Много хора ви наричат мародер.
Още никой не е нарекъл разкриването на гробницата на Тутанкамон...
Какво има? - Усили го, скъпа.
При мен има музейни специалисти, които отговарят за това
тези реликви да се съхранят и опишат както трябва.
Вижте тази рисунка, която намерихме днес.
Този лист хартия е бил под водата 84 години,
но моят екип успя да го запази непокътнат.
Трябва ли това да остане завинаги на дъното на океана?
Можем да видим... - Проклета да съм.
Брок, търсят те по сателитния телефон.
Боби, нали виждаш, че спускаме подводниците във водата?
Повярвай ми, този разговор не е за изпускане.
Дано да си прав.
Говори по-високо. Тя е доста стара. - Чудесно.
Тук е Брок Ловет. С какво мога да помогна, госпожо...
Калвърт. Роуз Калвърт.
Г-жо Калвърт?
Чудех се дали вече сте намерили "Сърцето на океана", г-н Ловет?
Казах ти, че ще те заинтересува.
Добре, привлякохте вниманието ми, Роуз.
Можете ли да ни кажете коя е жената на рисунката?
О, да. Тази жена съм аз.
Тя е проклета лъжкиня! Някаква луда, която се търси пари или известност.
Един бог знае защо! Като онази рускиня, Анастасия.
Идват!
Роуз Дюит Бюкейтър е потънала с "Титаник", когато е била на 17, нали?
Точно така.
Значи ако е жива, сега трябва да е над 100.
Става на 101 следващия месец.
Добре, значи тази е много дърта лъжкиня.
Виж, вече съм проучил миналото й
чак до 1920-те, когато е работила като актриса.
Актриса. Това трябва да е първата ти улика, Шерлок.
Тогава името й е било Роуз Доусън. После се омъжва за Калвърт.
Преселват се в Сидър Рапидс и тя му ражда две деца.
Калвърт вече е умрял, а доколкото знам, Сидър Рапидс също.
Всички, които са знаели за диаманта,
трябва да са или мъртви, или на този кораб, но тя знае.
Не обича да пътува с малко багаж, а?
По-бързо, помогни му!
Г-жо Калвърт, аз съм Брок Ловет. Добре дошли на борда на "Келдиш".
Да я вкараме вътре.
Здравейте, г-жо Калвърт. - Здравейте.
Добре дошли на борда на "Келдиш". - Благодаря.
Да?
Харесвате ли каютите си? - Да, много са хубави.
Запознахте ли се с внучката ми Лизи? Тя се грижи за мен.
Срещнахме се преди няколко минути. На палубата, не помниш ли?
О, да...
Ето. Така е добре. Обичам да си нося снимките, когато пътувам.
Да ви донеса ли нещо? Искате ли нещо по-специално?
Да. Искам да видя рисунката си.
Луи ХVI е носел изумителен камък, наричан Синият диамант на Короната.
Изчезнал е през 1792 г.
По същото време, когато старият Луи загубил и главата си.
Според версията диамантът от короната също е бил отсечен.
Бил е шлифован във формата на сърце и оттогава носи името Сърцето на океана.
Днес би струвал повече от диаманта Хоуп.
Беше ужасно тежко нещо. Сложих си го само тогава.
Наистина ли мислиш, че това си ти, бабо?
Аз съм, скъпа.
Хубавелка съм била, а?
Намерих информацията в застрахователните архиви.
Стар застрахователен иск, уреден в абсолютна секретност.
Можете ли да ми кажете кой е подал иска, Роуз?
Предполагам, че е носил фамилията Хокли.
Нейтън Хокли. Точно така. Стоманеният магнат от Питсбърг.
Иск за диамантено колие, купено от сина Каледън за годеницата му, т. е. за вас.
Седмица преди да отплава с "Титаник".
Искът е подаден веднага след потъването.
Значи диамантът трябва да е потънал заедно с кораба.
Виждате ли датата?
"14 април 1912 г. "
Тоест, ако баба ви е тази, която твърди, че е,
значи е носила диаманта в деня, когато "Титаник" е потънал.
Това ви прави новата ми най-добра приятелка.
Това са някои от нещата, които извадихме от каютата ви.
Това е мое.
Изумително!
Изглежда по същия начин като тогава.
Само отражението се е променило.
Готова ли сте да се върнете на "Титаник"?
Започваме. Корабът се удря в айсберга с десния си борд.
Айсбергът го задира и пробива дупки като морзова азбука по борда
под ватерлинията.
Предните отделения почват да се пълнят с вода.
Нивото на водата се покачва и минава над херметически затворените прегради,
които за съжаление не стигат по-високо от палуба Е.
Докато носът се потапя във водата, кърмата се надига, първо бавно,
после по-бързо, докато накрая цялата задница се изправя във въздуха.
А тя е огромна. Става въпрос за 20-30000 тона.
Корпусът не е проектиран да издържи такова натоварване.
И какво става? Корабът се пречупва на две, чак до кила
и кърмата пада обратно във водата.
С потъването си носът повлича кърмата, изправя я отвесно и накрая се откъсва.
Цялата задна част подскача като тапа няколко минути,
наводнява се и накрая потъва в 2:20 след полунощ,
2 часа и 40 минути след сблъсъка.
Носът потъва под ъгъл и пада на километър по-нататък,
като се движи с 20 до 30 възела при удара в океанското дъно.
Страхотно, а?
Благодаря ви за чудесната възстановка, г-н Бодийн.
Разбира се, истинското преживяване
беше малко по-различно.
Ще го споделите ли с нас?
Ще я заведа да си почине. - Не.
Хайде, бабо. - Не!
Дай ми магнетофона.
Разкажи ни, Роуз.
Минаха 84 години.
Няма проблеми. Просто се опитай да си спомниш нещо, каквото и да било.
Искате ли да чуете историята или не, г- н Ловет?
Минаха 84 години,
а аз все още усещам мириса на прясна боя.
Порцелановите сервизи бяха чисто нови.
Още никой не беше спал в чаршафите.
Бяха нарекли "Титаник" кораба на мечтите.
И той беше кораб-мечта.
Наистина беше.
Всички пасажери трета класа, които са в предни каюти,
да минат насам! На тази опашка! Точно тук...
Голяма лодка, а? - Татко, това е кораб.
Прав си.
Не виждам за какво толкова го хвалят.
Не изглежда по-голям от "Мавритания".
Не говори с такова пренебрежение за "Титаник", Роуз.
С 30 метра по-дълъг е от "Мавритания" и е много по-луксозен.
Дъщеря ти трудно се впечатлява, Рут.
Значи това бил непотопяемият кораб.
Непотопяем е. И Господ не може да го потопи.
Багажът ви трябва да мине през главния терминал. Там, господине.
Разчитам да го направите. Обърнете се към моя човек.
Разбира се, господине. Ако мога да съм полезен...
Да, точно така.
Разтоварете всички куфари от тази кола тук. Общо 12.
Занесете сейфа в апартамента, каюти Б-52, 54 и 56.
Дами, трябва да побързаме. Елате.
Палтото ми? - У мен е, госпожице.
Застанете тук за здравна инспекция.
Всички пасажери от трета класа да се наредят за здравна инспекция.
Вдигни брадичката.
Добре дошли на борда. - Добре дошли на "Титаник".
За всички други това беше корабът на мечтите.
За мен беше робски кораб,
който ме караше към Америка, окована с вериги.
На външен вид изглеждах като всяко друго благовъзпитано момиче.
Но отвътре ми идеше да крещя.
Джак, ти си луд. Заложи всичките ни пари.
Когато нямаш нищо, няма какво да губиш.
Глупак такъв, как можеш да залагаш билетите ни?
Свен?
Залагай.
ТРЕТА КЛАСА - УАЙТ СТАР ЛАЙН
Добре. Моментът на истината. Нечий живот ще се промени.
Бризио?
Нищо. - Нищо.
Олаф?
Нищо. Свен?
Два чифта.
Съжалявам, Фабрицио.
Майната ти! Всичките ни пари ли заложи?
Съжалявам, но скоро няма да видиш майка си.
Защото заминаваме за Америка. Имам фул, момчета.
Хайде.
Отивам си у дома!
Отивам си у дома. - Отивам в Америка!
Не, приятел. "Титаник" потегля за Америка след пет минути.
Мамка му, Фабри. Хайде.
Сега вече ще пътуваме със стил. Ние сме истински контета.
Направо кралски особи, момчето ми.
Виждаш ли? Това е съдбата ми.
Както ти казах, отивам в Америка да стана милионер.
Ти си луд. - Може би, но билетите са у мен.
Мислех, че си бърз. - Чакай!
Чакайте! Ей, чакайте!
Ние сме пътници! Пасажери!
Минахте ли през инспекцията?
Разбира се. Нямаме въшки. Ние сме американци, и двамата.
Добре, Качвайте се.
Ние сме най-големите късметлии на света. Знаеш ли?
Довиждане!
Познаваш ли някого? - Не. Не е това целта.
Довиждане. Ще ми липсваш. - Довиждане!
Довиждане. - Никога няма да те забравя!
Ела с мен, скъпи. Да вървим.
Г-60.
Извинете, госпожо.
Ето тук.
Как сте? Джак. Приятно ми е.
Джак Доусън. Приятно ми е. Здравейте.
Кой казва, че ще спиш отгоре?
Къде е Свен?
Това е вашата лична палуба, сър.
Ще желаете ли нещо? Извинете ме.
Тази? - Не.
Има много лица на нея.
Ето тази.
Всичките ли да извадя?
Да, трябва ни малко цвят в тази стая.
Сложи го там. В гардероба.
Боже, пак тези цапаници.
Чисто пилеене на пари.
Разликата между вкуса на Кал и моя е, че аз имам такъв.
Завладяващи са,
сякаш се намираш в някакъв сън.
В тях има истина, но не и логика.
Как се казва художникът? - Някой си Пикасо.
Някой си Пикасо. Нищо няма да излезе от него, повярвай ми.
Сложи Дега в спалнята. - Те поне бяха евтини.
Сложи го в гардероба.
В Шербург на борда се качи жена на име Маргарет Браун.
Всички я наричахме Моли.
Щеше да остане в историята под името Непотопимата Моли Браун.
Нямаше да те чакам цял ден, синко.
Ето, ако мислиш, че можеш да се справиш.
Съпругът й беше открил злато някъде на запад.
Тя беше "новобогаташка", както я наричаше майка ми.
На следващия ден ние отплавахме на запад
от ирландския бряг
и пред нас нямаше нищо друго, освен океан.
Изведете кораба в открито море, г- н Мърдок. Да го пораздвижим.
Слушам, сър.
Пълен напред, г-н Муди. - Разбрано, сър.
Пълен напред.
Пълен напред!
Хайде, момчета, размърдайте се.
Какво е налягането?
Добре! Да натъпчем пещите до горе! Имаме пълен напред!
Хайде, на работа.
21 възела, сър.
Ей, гледай!
Видя ли го?
Ето още един. Видя ли го?
Виж този! Виж го как скача!
Вече виждам Статуята на свободата.
Още е много малка.
Аз съм господар на целия свят!
Това е най-големият подвижен обект, създаден от човешка ръка.
И е проектиран изцяло от нашия майстор-корабостроител г-н Андрюс.
Може аз да съм го построил, но идеята беше на г-н Исмей.
Той си мечтаеше за толкова голям и луксозен параход,
че никой никога да не може да оспори превъзходството му.
И ето го и него, мечта, станала реалност.
Точно така.
Сьомга.
Знаеш, че не обичам това, Роуз.
Тя знае.
За нас двамата агнешко. Алангле, със съвсем малко джоджен.
Обичаш агнешко, нали, скъпа?
Наденица.
И месото ли ще й нарежеш, Кал?
Ей, кой измисли името "Титаник"?
Ти ли, Брус? - Всъщност, да.
Исках да внушава представа за размера.
Големината означава стабилност, лукс
и най-вече мощ.
Чували ли сте за д-р Фройд, г-н Исмей?
Идеите му за мъжката вманиаченост на тема размер
може да ви заинтересуват.
Какво ти стана?
Извинете ме.
Аз се извинявам.
Тя лесно се пали, Кал. Дано успееш да я обуздаеш.
Трябва да внимавам какво чете отсега нататък,
нали, г-жо Браун?
Кой е този Фройд? Пътник ли е?
Корабът е хубав, а?
Да, това е ирландски кораб.
Не е ли английски?
Не, построен е в Ирландия от 15000 ирландци.
Здрав като скала. Строен от големи ирландски ръце.
Е, типично. Кучетата от първа класа идват да серат тук.
За да ни подсещат къде ни е мястото.
Сякаш можем да забравим.
Аз съм Томи Райън.
Джак Доусън. - Здравей.
Фабрицио. - Здравей.
Докарваш ли си пари с тези рисунки?
Забрави, братле.
По-скоро от задника ти ще литнат ангели,
отколкото да се доближиш до някоя такава.
Видях целия си живот, сякаш вече го бях изживяла.
Безкраен парад от приеми и балове,
яхти и игри на поло.
Все същите скучни хора, все същите глупави разговори.
Имах чувство, че съм на ръба на пропаст
и няма кой да ме издърпа обратно.
Никой не го беше грижа за мен,
никой дори не ме беше видял.
Не го прави.
Стой там.
Не се приближавай.
Хайде, дай си ръката. Ще те издърпам обратно.
Не! Стой там.
Говоря сериозно.
Ще се пусна.
Няма да го направиш.
Какво искаш да кажеш?
Не ми казвай какво и как ще направя. Дори не ме познаваш.
Е, досега щеше да си го направила.
Разсейваш ме. Махни се.
Не мога. Вече съм съпричастен.
Ако се пуснеш, ще трябва да скоча след теб.
Не ставай смешен.
Ще се удавиш. - Аз съм добър плувец.
Падането ще те убие.
Ще ме заболи. Не казвам, че няма да ме боли.
Откровено казано, повече ме притеснява
студената вода.
Колко е студена? - Ледена е. Може би около нулата.
Била ли си... Била ли си някога в Уисконсин?
Какво? - Там са едни от най-студените зими.
Там съм израснал, близо до Чипуа Фолс.
Спомням си, че като малък ходех с баща си
на леден риболов на езерото Уисота.
Леден риболов е... - Знам какво е.
Извинявай.
Просто имаш вид на момиче, което си стои вкъщи.
Както и да е, аз...
Ледът се пропука и паднах във водата.
Казвам ти,
при такава студена вода
като тази долу,
имаш чувство, че хиляди ножове пронизват тялото ти.
Не можеш да дишаш. Не можеш да мислиш.
Или поне за нищо друго, освен болката.
Затова не горя от нетърпение да се хвърля след теб.
Но както казах,
нямам избор.
Просто се надявам да прескочиш обратно парапета
и да ме измъкнеш от затруднението.
Ти си луд.
Всички така казват,
но при цялото ми уважение,
не аз съм този, който се опитва да се хвърли от кораба.
Хайде.
Дай си ръката.
Не умираш от желание да го направиш.
Аз съм Джак Доусън.
Роуз Дюит Бюкейтър.
Ще трябва да ми го напишеш.
Хайде.
Държа те. Хайде.
Ела!
Помощ!
Моля, помогнете! - Чуй ме. Аз те държа.
Няма да те пусна. Сега се издърпай. Давай!
Хайде. Точно така.
Ще успееш.
Държа те.
Какво става тук?
Застани там! И не мърдай!
Извикай морския офицер.
Това е напълно неприемливо.
Какво те накара да мислиш, че може да докосваш годеницата ми?
Гледай ме в очите, боклук!
Кал. - Какво си въобразяваш?
Кал, престани. Стана случайно.
Случайно?
Да.
Глупаво нещо наистина. Бях се навела и се подхлъзнах.
Бях се навела напред, за да видя...
Витлата? - Да, и се подхлъзнах.
Щях да падна зад борда, но г-н Доусън ме спаси.
И за малко не падна и той.
Искала е да види витлата.
Както съм казвал, съчетанието от жени и машини е катастрофа.
Това ли се случи?
Да, горе-долу.
Е, значи момчето е герой. Браво, синко. Добре си се справил.
Значи всичко е наред и можем да се върнем към брендито?
Виж се. Сигурно си премръзнала. Ще те заведа вътре.
Може би момчето заслужава нещичко?
Разбира се.
Г-н Лъвджой, мисля, че 20 долара са достатъчни.
Толкова ли струва според теб спасяването на жената, която обичаш?
Роуз е недоволна.
Какво да направим? Сетих се.
Може би ще приемеш да вечеряш утре с нас.
Да впечатлиш компанията ни с героичната си история.
Добре. Бройте ме.
Значи се уговорихме.
Това ще е интересно.
Може ли да си изпрося една цигара?
Вържи си обувките.
Интересно. Младата дама се е подхлъзнала така внезапно,
а ти си имал време да си свалиш сакото и обувките.
Знам, че си потисната напоследък.
Не настоявам да науча защо.
Възнамерявах да запазя това
за тържеството по случай годежа ни следващата седмица.
Но искам да ти я дам тази вечер.
Боже господи!
За да ти напомня за чувствата ми към теб.
Това... - Дали е диамант? Да.
56 карата, за да бъдем точни.
Бил е притежание на Луи ХVI.
Наричали са го Льо Кьор дьо ла Мер.
"Сърцето на океана". - "Сърцето на океана". Точно така.
Изумителен е.
За кралски особи.
Ние сме кралски особи, Роуз.
Няма нещо на света, което да не мога да ти дам.
Не бих ти отказал нищо,
ако и ти не ми откажеш.
Отвори сърцето си за мен, Роуз.
От 15-годишен се оправям сам.
Откакто нашите починаха.
Нямах братя, сестри или близки роднини в онази част на страната.
Затова се махнах оттам и никога не съм се връщал.
Аз съм като сух трън, гонен от вятъра из полето.
Е, Роуз, навъртяхме цял километър по тази палуба,
поговорихме си за времето и за моето детство,
но си мисля, че не това е причината да дойдеш да говориш с мен, нали?
Г-н Доусън, аз... - Джак.
Джак, искам да ти благодаря за това, което направи.
Не само за това, че ме издърпа,
но и за дискретността ти. - Няма защо.
Виж,
знам какво си мислиш:
"Горкото богато момиче. Какво знае тя за нещастието?"
Не.
Не съм си мислил такова нещо.
Мислех си, какво ли се е случило, за да помисли, че няма друг изход?
Ами аз...
Всичко. Целият ми свят и хората в него.
Инерцията, по която се движи живота ми,
и това, че съм безсилна да я спра.
Боже, виж това нещо.
Щеше да идеш право на дъното.
Вече са разпратени петстотин покани.
Цялото светско общество на Филаделфия ще бъде там.
А аз непрекъснато имам чувство,
че стоя насред зала, пълна с хора,
крещя с цяло гърло, но те дори не ме поглеждат.
Обичаш ли го?
Моля? - Обичаш ли го?
Държиш се грубо. Не бива да ме питаш такива неща.
Задавам ти простичък въпрос. Обичаш ли го или не?
Този разговор е неуместен.
Защо просто не отговориш на въпроса?
Това е абсурдно. Ти не ме познаваш, аз не те познавам
и затова няма да водим този разговор.
Ти си груб, невъзпитан и нахален, и аз си тръгвам.
Джак, г-н Доусън, за мен беше удоволствие.
Потърсих ви да ви благодаря и ви благодарих.
И ме обиди.
Ти си го заслужи.
Точно така. - Точно така.
Мислех, че си тръгваш. - Тръгвам си.
Толкова си досаден.
Чакай, защо аз да си тръгвам?
Това е моята част на кораба. Ти си тръгни.
А така. Кой се държи грубо сега?
Какво е това глупаво нещо, което разнасяш?
Какво, да не би да си художник?
Тези са добри.
Даже много добри.
Джак, това е изключително.
Но в стария Париж не мислеха така.
Париж?
Доста места си обиколил за...
За човек с ограничени възможности.
Кажи го. Бедняк. Можеш да го кажеш.
Я виж ти.
И тези са рисувани от натура?
Това е едно от хубавите неща на Париж.
Че много жени нямат нищо против да се съблекат голи.
Ти си харесвал тази жена.
Рисувал си я няколко пъти.
Има красиви ръце, виждаш ли?
Сигурно си имал любовна връзка с нея.
Не, само с ръцете й.
Тя беше еднокрака проститутка.
Виждаш ли?
Но имаше добро чувство за хумор.
А тази дама
седеше в бара всяка вечер,
накичена с всичките си бижута,
и чакаше отдавна загубената си голяма любов.
Наричахме я мадам Бижу.
Виж, дрехите й са проядени от молци.
Ти имаш дарба, Джак.
Наистина.
Умееш да виждаш хората. - Виждам теб.
И?
Нямаше да скочиш.
Но целта на университета е да си намериш подходящ съпруг.
Роуз вече го стори.
Вижте, насам идва онази вулгарна Браун.
Бързо, преди да е седнала с нас.
Здравейте, момичета. Надявах се да пия чай с вас.
Много съжаляваме. Закъсня.
С графинята отиваме да подишаме чист въздух на палубата.
Каква прекрасна идея. Трябва да ми кажете последните клюки.
Графиньо.
Още ли не сте запалили последните четири котли?
Не, не виждам защо.
Движим се с чудесна скорост.
Пресата знае за размера на "Титаник".
Сега искам да се удивят на скоростта му.
Трябва да им дадем материал за писане.
Първото пътуване на "Титаник" трябва да е на първа страница.
Г-н Исмей,
бих предпочел да не претоварвам двигателите, докато се разработят.
Разбира се, аз съм само пътник.
Оставям на теб да решиш кое е най-добре.
Но какъв славен завършек на кариерата ти ще бъде,
ако пристигнем в Ню Йорк във вторник и изненадаме всички.
Ще го напишат в сутрешните вестници.
Колко зрелищно ще се пенсионираш, а?
Добро момче.
След това лових калмари с едно корабче в Монтерей,
после отидох в Лос Анжелис на кея в Санта Моника
и започнах да правя портрети срещу 10 цента парчето.
Защо не мога да съм като теб, Джак?
Да поемам към хоризонта когато ми скимне.
Какво ще кажеш да отидем някой път там, на онзи кей,
дори само в мислите си.
Не, ще го направим. Ще пием евтина бира
и ще се возим на влакчето до втръсване.
После ще яздим коне на плажа, във вълните.
Но трябва да го направиш като истински каубой, никакви дамски седла.
По един крак от двете страни? - Да.
Ще ми покажеш ли? - Разбира се, ако поискаш.
Научи ме да яздя като мъж.
И да дъвчеш тютюн като мъж.
И да плюя като мъж.
Не са ли те учили на тия неща в девическото училище?
Не.
Ела, ще ти покажа. Да го направим.
Ще ти покажа как.
Джак, не. - Ела.
Не. Чакай, Джак. - Хайде.
Не, не бих могла.
Гледай внимателно.
Това е отвратително.
Добре, твой ред е.
Достойно за съжаление. Трябва да събереш слюнка.
Предай й малко начална скорост, използвай ръцете
и врата си.
Виждаш ли колко далече стигна?
Давай.
Добре. Трябва да се упражняваш. - Сериозно?
Наистина се опитай да събереш слюнка. Трябва да...
Майко.
Мога ли да ви представя Джак Доусън?
Поласкана съм.
Другите бяха любопитни и любезни
към човека, който бе спасил живота ми.
Но майка ми го гледаше като насекомо.
Опасно насекомо, което трябва да бъде смачкано.
Джак, явно не е зле човек да те има под ръка в опасна ситуация.
Защо винаги трябва да обявяват вечерята
като някоя кавалерийска атака?
Ще идем ли да се преоблечем, мамо?
Ще се видим на вечеря, Джак.
Синко? Синко!
Имаш ли представа какво точно правиш? - Не точно.
Предстои ти да влезеш в гнездото на осите.
Какво мислиш да облечеш?
Така си и мислех. Ела.
Бях права.
Със сина ми сте еднакви на ръст.
Почти.
Блестиш като новоизсечена монета.
Добър вечер, господине.
В този кораб има няколко хиляди тона стомана на Хокли.
В коя част? - В най-добрите, естествено.
Значи ще знаем кого да държим отговорен.
Къде е дъщеря ми? - Скоро ще дойде.
Ето я графинята.
Здравей, скъпа. - Добър вечер, Кал.
Радвам се да те видя.
Видях това в киното и винаги съм искал да го направя.
Ще се видим на вечеря.
Скъпи,
сигурно си спомняш г-н Доусън.
Доусън.
Това е удивително.
Изглеждаш почти като джентълмен.
Почти. - Невероятно.
Скъпа, радвам се да те видя.
Какво забележително пътуване.
Невероятно, нали? - Абсолютна лудница.
Това е графиня Рот.
А това е Джон Джейкъб Астор,
най-богатият човек на кораба.
Малката му женичка се казва Мадлин, на моя възраст е и е в положение.
Виждаш ли как се опитва да го прикрие?
Голям скандал.
А това са Бенджамин Гугенхайм и любовницата му, мадам Обер.
Г-жа Гугенхайм си е вкъщи при децата, разбира се.
Това тук са сър Козмо и Люсил, лейди Дъф-Гордън.
Тя е дизайнер на неприлично бельо.
Много е популярно сред кралските особи.
Поздравления, Хокли. Тя е прекрасна.
Благодаря.
Ще заведеш ли дамата на вечеря? - Разбира се.
Скъпа?
Лесно е, нали, Джак? Запомни, те обичат парите.
Престори се, че притежаваш златна мина и ще те приемат в клуба.
Ей, Астор.
Здравей, Моли, радвам се да те видя.
Джей Джей, Мадлин, искам да ви представя Джак Доусън.
Здравейте. - Приятно ми е.
Е, Джак,
ти от бостънските Доусънови ли си?
Не, от тези от Чипуа Фолс.
О, да.
Сигурно е бил нервен, но изобщо не го показа.
Те решиха, че е един от тях.
Наследил състояние от железниците, може би.
Новобогаташ, но все пак член на клуба.
На майка ми, разбира се, винаги можеше да се разчита.
Разкажете ни за условията в трюма, г- н Доусън.
Били доста добри на този кораб.
Най-добрите, които съм виждал. Почти няма плъхове.
Г-н Доусън идва при нас от трета класа.
Снощи е оказал помощ на годеницата ми.
Оказа се, че г-н Доусън е много добър художник.
Беше така добър да ми покаже някои от рисунките си днес.
Вижданията ни с Роуз по отношение на изкуството се различават.
Не оспорвам стойността на работата ви.
Всичките ли са за мен? Започни от външната и давай по ред.
Той познава всяко нитче в кораба, нали, Томас?
Корабът ви е истинско чудо, г-н Андрюс.
Благодаря, Роуз.
Какво ще обичате с хайвера? - Не искам хайвер, благодаря.
Никога не ми е харесвал особено.
Къде точно живеете, г-н Доусън?
В момента адресът ми е тук, на "Титаник".
След това ще разчитам на Божията помощ.
Откъде имате средства да пътувате?
Работя срещу превоз.
На товарни кораби и други такива.
Но билета за "Титаник" спечелих на покер.
Извадих голям късмет.
Целият живот е игра на късмет.
Истинският мъж сам си създава късмета, Арчи. Нали, Доусън?
И вие харесвате този неуседнал начин на живот, така ли?
Да, госпожо.
Всичко, от което имам нужда, е в мен.
Имам въздух в дробовете и няколко празни листа хартия.
Харесва ми да се будя сутрин, без да знам какво ще ми се случи,
кого ще срещна
и къде ще се озова.
Допреди две нощи спях под мост,
а сега съм тук, на най-големия кораб на света
и пия шампанско с всички вас.
Искам още малко.
Вярвам, че животът е дар и не възнамерявам да го пропилея.
Никога не знаеш каква карта ще получиш от съдбата.
Трябва да приемаш живота такъв, какъвто е.
Заповядай, Кал.
Да правиш всеки ден значим.
Добре казано, Джак. - Вярно.
За значимите неща.
За значимите неща!
Браво.
Но г-н Браун не знаеше, че бях скрила парите в печката.
Та, прибира се пиян като свиня и си пали огън.
Браво. - Време е за бренди в пушалнята.
Ще се присъедините ли, господа? - Каква добра идея.
Сега ще се оттеглят сред облак дим и ще започнат да се поздравяват,
че са господари на вселената.
Дами, благодаря ви за прекрасната компания.
Роуз, да те придружа ли до каютата?
Не, ще остана.
Заповядай, Моли.
С нас ли идваш, Доусън?
Не искаш да стоиш тук при жените, нали?
Не, благодаря. Трябва да се връщам. - Така е най-добре.
Ще обсъждаме бизнеса и политиката, такива неща.
Едва ли ще са ти интересни.
Но, Доусън,
радвам се, че дойде.
Джак, трябва ли да тръгваш?
Време е да хващам греблата заедно с другите роби.
Лека нощ, Роуз.
Направи го значимо, ела при часовника
Искаш ли да отидеш на истинско парти?
Може ли да сложа ръката си тук? Добре.
Какво?
Не те разбирам.
Сега ще танцувам с нея.
Хайде. Хайде.
Ела с мен. - Джак! Джак, чакай.
Не мога. - Трябва да се доближим, ето така.
Ти си оставаш любимото ми момиче, Кора.
Не знам стъпките. - Аз също. Просто следвай ритъма.
Не мисли.
Чакай, Джак! Стой!
Спри! Чакай!
Джак, не.
...извън юрисдикцията на акта на Шърман.
Моите адвокати ще го оспорят.
Така каза и Рокфелер, но Върховният съд няма да се хване на въдицата.
Какво? Мислиш, че момичетата от първа класа не могат да пият?
Разкарай се.
Добре ли си?
Добре съм.
Две от три.
Е,
мислиш се за много голям и корав мъж?
Да видим дали ще направиш това.
Подръж това, Джак.
Исусе, Дева Марийо и Йосифе.
Добре ли си? - Не съм го правила от години.
Кафе, господине?
Надявах се да дойдеш при мен снощи.
Бях изморена.
Твоите приключения под палубите са били доста изморителни.
Видях, че си накарал прислужника си да ме следи. Типично за теб.
Никога повече няма да се държиш така, Роуз, разбираш ли?
Не съм работник в някой от твоите заводи, за да ме командваш.
Аз съм твоя годеница.
Моя годеница!
Да, така е, моя жена също!
На практика, макар още не пред закона. Затова ще ме почиташ.
Ще ме почиташ, както една жена трябва да почита съпруга си.
Защото няма да се оставя да ме правят на глупак.
Има ли нещо, което не разбираш?
Не. - Добре. Извини ме.
Г-це Роуз.
Стана малък инцидент. - Няма нищо, г-це Роуз.
Съжалявам, Труди. - Няма нищо.
Нека ти помогна. - Всичко е наред, госпожице.
Всичко е наред.
Чай, Труди. - Да, госпожо.
Повече няма да се срещаш с това момче, разбираш ли?
Роуз, забранявам ти.
Стига, майко, ще ти потече кръв от носа.
Това не е игра.
Положението ни е много несигурно.
Знаеш, че нямаме пари. - Разбира се, че знам.
Напомняш ми го всеки ден.
Баща ти не ни остави нищо друго освен доброто си име.
Името е единственият коз, на който можем да разчитаме.
Не те разбирам.
Хокли е добра партия. Ще осигури оцеляването ни.
Как можеш да стоварваш това на моя гръб?
Защо си такава егоистка?
Аз ли съм егоистка?
Искаш ли да ме видиш да работя като шивачка?
Това ли искаш?
Да видиш как разпродават вещите ни на търг?
Как спомените ни се разпиляват на вятъра?
Толкова е нечестно.
Да, нечестно е.
Ние сме жени.
Изборът ни винаги е труден.
Защити ги с Твоята десница
от всяка опасност на тази земя.
О, дух, когото бащата изпрати
да се разпростре по небесната твърд.
О, вятър небесен, нека Твоята сила
спаси всички, дръзнали да полетят като орела,
и ги пази със Своя зорък...
Здравейте, г-н Андрюс. - Здравей, Джак.
Искам само да говоря с някого за секунда.
Не би трябвало да идвате тук. - Само искам да говоря с някого.
Аз бях тук снощи, не ме ли помните? - Не, боя се, че не.
Сега трябва да си тръгвате. - Той ще ти каже.
Искам да говоря с... - Г-н Хокли и г-жа Дюит Бюкейтър
продължават да са благодарни за помощта ви.
Казаха ми да ви дам това в знак на благодарност.
Не искам парите ви. Искам само...
И да ви напомня, че имате билет за трета класа
и че присъствието ви тук вече не е уместно.
Искам да говоря с Роуз само за секунда.
Господа, погрижете се г-н Доусън да се върне там, откъдето е дошъл,
и да не идва повече тук.
Да, господине. Ела с нас.
Чуй ни, когато Те молим
от беда да избавиш онези в морето.
Защо имате две кормила?
Това го използваме близо до брега. - Извинете.
Още едно предупреждение за айсберги. Това е от "Нордам".
Благодаря, Спаркс.
Не се тревожете. Нормално е по това време на годината.
Ние даже увеличихме скоростта. Наредих да запалят и последните котли.
Добре, синко, навий го както ти показах. Точно така.
Добре, сега го пусни.
Отлично.
Г-н Андрюс, извинете...
Аз пресметнах на ум,
умножих лодките по броя на хората, които могат да влязат в тях...
Извинете, но ми се струва, че те са недостатъчни.
Ще поемат половината пасажери.
Роуз, нищо не ти убягва, а?
Истината е, че аз бях сложил котвени кранове,
чрез които можеше да се сложи по още една лодка в тези тук.
Но някои хора сметнаха,
че палубата ще изглежда твърде претрупана.
И това се отхвърли.
Щеше да е чиста загуба на място, тъй като корабът е непотопяем.
Спи спокойно, млада Роуз.
Построил съм добър кораб, здрав и надежден.
Той е спасителната ти лодка.
Продължавайте към кърмата. Ред е на машинното отделение.
Ела.
Джак, това е невъзможно. Не бива да те виждам.
Трябва да говоря с теб. - Не, Джак.
Аз съм сгодена.
Ще се омъжвам за Кал.
Обичам Кал.
Роуз, с теб хич не е лесно, знаеш ли?
Ти си едно разглезено малко момиче.
Но под това се крие най-изумителната,
поразителна и прекрасна жена,
която някога съм познавал.
Джак, аз... - Не, остави ме да говоря.
Ти си...
Не съм идиот. Знам как стоят нещата.
Имам 10 долара в джоба си.
Нямам какво да ти предложа и го знам.
Разбирам.
Но вече съм съпричастен.
Ако скочиш, скачам и аз, помниш ли?
Не мога да те оставя, ако не знам, че всичко с теб ще е наред.
Само това искам.
Аз съм добре.
Ще се оправя. Наистина.
Наистина?
Аз не мисля така.
Те са те хванали в капан.
И ти ще умреш, ако не се освободиш.
Може би не веднага, защото си силна,
но рано или късно жаждата за живот, която толкова обичам у теб,
ще угасне.
Не си ти този, който ще ме спаси.
Права си.
Само ти можеш да го направиш.
Връщам се обратно. Остави ме на мира.
Разкажи на Люсил за проблемите с печатарите.
Разбира се, трябваше два пъти да връщаме поканите.
О, боже. - Ами ужасните рокли на шаферките?
Нека ви кажа каква одисея беше.
Роуз иска да са в бледолилаво. Знае, че ненавиждам този цвят.
Направи го нарочно.
Ако можеше да дойдеш по-рано.
Рут беше видяла някои мои неща в "Ла Мод Илюстре",
правих ги за чеиза на най-малката дъщеря на дукеса Марлборо. Бяха прелестни.
Мисля, че ще се съгласиш, скъпа моя,
че наистина сътворихме нещо като птицата-феникс от пепелта.
Здравей, Джак.
Промених си решението.
Казаха, че може да си тук...
Дай си ръката.
Сега си затвори очите.
Хайде.
Сега стъпи тук.
Хвани се за парапета. Дръж си очите затворени.
Не гледай. - Не гледам.
Стъпи на парапета.
Дръж се.
Дръж си очите затворени.
Вярваш ли ми? - Вярвам ти.
Добре, отвори си очите.
Аз летя, Джак.
Ела, Джозефина, в моята летяща машина
Тя отива нагоре, нагоре
Това беше последният път, в който "Титаник" видя дневна светлина.
Стигнахме до нощта на потъването.
Остават шест часа. - Невероятно.
Смит стои там и държи
предупреждението за айсберги в скапаната си ръка.
И въпреки това нарежда да увеличат скоростта.
Тези двадесет и шест години опит работят против него.
Мисли, че ще имат време да сменят курса, ако видят нещо голямо.
Но корабът е твърде голям и с твърде малък рул.
Не може да завива рязко.
Всичко, което знае, е погрешно.
Съвсем подходящо е, уверявам те. Това е всекидневната.
Светлината добра ли е? - Какво?
На художниците не им ли трябва добра светлина?
Да, но аз не съм свикнал да работя в такива ужасни условия.
Моне!
Познаваш творбите му? - Разбира се.
Виж как използва цветовете тук. Не е ли велик?
Знам. Изключителен е.
Кал настоява да нося това противно нещо навсякъде.
Той няма ли да се прибира скоро?
Не и докато има достатъчно пури и бренди.
Много хубаво. Какво е, сапфир?
Диамант. Много рядък диамант.
Джак, искам да ме нарисуваш като едно от френските ти момичета.
Ще нося това. - Добре.
Само това.
Последното нещо, което искам,
е още една моя картина, в която приличам на порцеланова кукла.
Като клиент, който си плаща,
очаквам да получа това, което искам.
Иди на леглото. На кушетката.
Легни.
Кажи ми, когато изглежда добре. - Сложи си ръката обратно.
Вдигни си другата ръка и сложи тази ръка на лицето си.
Точно така.
Сега си наведи главата.
Гледай в мен, право в мен.
И се опитай да не мърдаш.
Толкова си сериозен.
Според мен се изчервихте, г- н Художник.
Не мога да си представя, че мосю Моне се изчервява.
Той рисува пейзажи.
Отпусни си лицето. - Извинявай.
Не се смей.
През цялото време сърцето ми биеше до пръсване.
Това беше най-еротичният момент в моя живот,
поне дотогава.
Какво стана след това?
Искате да знаете дали го направихме?
14 април 1912 ДЖ. Д.
Ще ви разочаровам, г-н Бодийн. Джак беше професионалист.
Благодаря.
Какво правиш?
Би ли я сложил в сейфа?
Господа, ще ме извините ли? - Разбира се.
Никой от стюардите не я е виждал.
Това е пълен абсурд. На кораб сме.
Няма много места, където би могла да се скрие.
Лъвджой, намери я.
Чисто. - Да.
Не мисля, че някога съм виждал такова спокойно море.
Като воденичен вир. Никакъв вятър.
Айсбергите ще се забелязват по-трудно,
тъй като водата няма да се плиска в основите им.
Е, аз се оттеглям.
Поддържайте курса и скоростта, г- н Лайтолър.
Слушам, сър.
Стана студено.
Изглеждаш прекрасно. - Г-це Роуз?
Рисунките ми.
Хайде, Джак!
Чакай! - Чакай!
Давай! - Сваляй ни долу.
Давай! - По-бързо.
До скоро.
Извинете.
Продължавай. - Благодаря, хванах я.
Този е много упорит за прислужник.
Прилича повече на полицай. - Мисля, че е бил.
Мамка му. - Давай!
Не, ето тук! - По-бързо!
Сега какво? - Какво?
Повече въглища в номер едно.
Какво правите тук вие двамата?
Не бива да слизате тук. Опасно е!
Продължавайте. Не ни обръщайте внимание.
Вършите чудесна работа. Продължавайте в същия дух!
Виж какво имаме тук.
Благодаря.
Накъде, госпожице?
Към звездите.
Нервна ли си?
Не.
Прегърни ме, Джак.
Адски е студено.
Аз мога да подушвам леда. Когато е близо.
Глупости! - Мога!
Намери ли бинокъла за наблюдателния пост?
Не съм го виждал от Саутхямптън.
Е, отивам на проверка. До скоро.
Трепериш.
Не се тревожи, ще се оправя.
Избягаха натам. - Добре.
Нещо да липсва?
Скъпи вече можеш да ни държиш и двете заключени в сейфа си. Роуз
Имам по-добра идея.
Хванахме ви!
Видя ли им лицата?
Видя ли ги?
Когато корабът пристигне,
ще тръгна с теб.
Това е лудост. - Знам.
Звучи напълно безразсъдно.
Точно затова му вярвам.
Ей, виж това.
Ще погледнеш ли?
По-топло им е, отколкото на нас.
Ако трябва и ние да правим така, за да ни е топло,
не ме брой, разбра ли!
По дяволите!
Вдигнете, копелета!
Има ли някой там? - Какво виждаш?
Айсберг, точно пред нас! - Благодаря.
Айсберг, точно пред нас! - Завърти докрай надясно!
Завъртай! По-бързо!
Пълен назад!
Докрай! - Щурвалът е завъртян докрай, сър.
Давайте, момчета!
Намалете налягането! Намалете го!
Затворете всички регулатори!
Задръж.
Сега! Пускай на заден ход!
Защо не завиваме?
Докрай ли е завъртян щурвалът? - Да, сър, докрай.
Хайде. Хайде, завий.
Така.
Ще се ударим!
Господи!
Исусе.
Завърти докрай наляво! - Завъртам наляво!
Назад!
Хайде, да вървим!
Излизайте през вратата. Те затварят вратите!
Излизайте!
Излизайте през вратата! Хайде!
Хайде, момчета!
Излизайте!
Господи.
Разминахме се на косъм, а?
Можел да подушва леда? Скапаняк!
Отбележи часа в корабния дневник.
Какво беше това, г-н Мърдок?
Айсберг, сър.
Завъртях докрай надясно и дадох пълен назад, но беше твърде близко.
Опитах се да го избегна, но ни удари.
Затворете херметическите врати. - Затворени са, сър.
Спрете машините. - Слушам, сър.
Намерете дърводелеца. Да установи повредите.
Слушам, сър.
Хайде, да се махаме оттук.
Хайде, по-бързо.
Извинете, защо спряха двигателите?
Почувствах някакъв удар. - Не се тревожете.
Според мен е изпаднало витло. Това сте усетили.
Да ви донеса ли нещо?
Не, благодаря.
Говорят за някакъв айсберг. Ти видя ли нещо?
В момента не виждам нищо. А ти?
Щом плъховете са тръгнали натам, ще ги следвам.
Всичко е под контрол.
Ей, ти. - Сър, няма причина за тревога.
Напротив. Ограбили са ме.
Извикай корабния офицер.
Веднага, глупако! - Да, сър.
Ей, пропуснах ли веселбата?
Видя ли какво стана? - Не.
Очевидно ни е ударил ето там.
Котелно отделение 6 е наводнено 8 стъпки над обшивката,
багажното отделение е по-зле. Цялото е...
Можеш ли да ги закърпиш? - Ако пуснем помпите.
Видя ли повредата в багажното?
Не, то е вече под водата.
Това е лошо.
Трябва да кажем на мама и Кал.
Мисля, че са много добри.
Не пипайте нищо. Искам да фотографирате цялата стая.
Търсихме ви, госпожице.
Стигнахме.
Нещо сериозно се е случило.
Да, така е.
Наистина. Две скъпи за мен неща изчезнаха тази вечер.
Едното е вече тук, а съм почти сигурен къде ще намеря другото.
Претърсете го.
Свали си палтото. - Сега пък какво?
Успокой се. - Кал, какво правиш?
Ситуацията наистина е сериозна. Какво става?
Това ли е? - Това е.
Долна лъжа!
Не им вярвай, Роуз. Недей.
Не може да го е направил. - Напротив.
За професионалист е лесно.
Аз бях с него през цялото време. Това е абсурдно.
Може би го е направил, докато си се обличала, скъпа.
Много хитро, Кал. Те са я пуснали в джоба ми.
Млъкни. - Това дори не е твоят джоб, нали?
"Собственост на А.Л. Райърсън. "
Вчера го обявиха за откраднато. - Взех го назаем. Мислех да го върна.
Честен крадец. Хванали сме един честен крадец, а?
Знаеш, че не съм го направил, Роуз. Знаеш го.
Не им вярвай, Роуз.
Знаеш, че не съм го направил. - Хайде, синко. Да вървим.
Роуз! - Хайде. Добро момче.
Тръгвай.
Знаеш, че не съм го направил. Познаваш ме.
Лош късмет, капитане.
За 10 минути имаме 14 стъпки вода над кила в предния трюм,
в трите багажни отделения и в котелно отделение номер 6.
Точно така, сър. - Кога можем да тръгнем, по дяволите?
Това са пет отделения.
Корабът може да плава с четири наводнени отделения,
но не и с пет.
Не и с пет. Когато носът започне да потъва,
водата ще прелее над отвесните прегради на палуба Е,
и така ще преминава от отделение към отделение.
Няма как да я спрем.
Помпите. Ако пуснем помпите... - Помпите ще ви спечелят само минути.
От този момент нататък, каквото и да правим,
"Титаник" ще потъне.
Но този кораб не може да потъне.
Направен е от желязо, господине. Уверявам ви, че може.
Това е математически факт.
С колко време разполагаме?
С час. Най-много с два.
Колко души има на борда, г-н Мърдок?
2200 души, сър.
Сега вече ще се видите на първа страница, г-н Исмей.
Ти си малка уличница, нали?
Гледай ме когато ти говоря!
Г-н Хокли? - Не сега, заети сме.
Помолиха ме да ви кажа да си сложите спасителните жилетки
и да дойдете на палубата. - Не сега, казах.
Съжалявам за неудобството, но това е заповед на капитана.
Сега се облечете топло.
Доста е студено тази вечер.
Може ли да предложа палта и шапки?
Това е абсурдно.
Не се тревожете, г-це. Сигурен съм, че е просто предпазна мярка.
Ставайте. Обличайте спасителните жилетки.
За какво говори този?
Ставайте. Слагайте жилетките. - Какъв е проблемът?
Облечете спасителните жилетки.
Сър?
Точно така, СQD, сигналът за бедствие.
Това е местоположението ни.
Кажи на тези, които ти отвърнат, че потъваме
и се нуждаем от незабавна помощ.
По дяволите.
Продължавай да спускаш!
Равномерно! Изпъни въжето! Повдигни с лебедката!
Открийте тази лодка! Открийте всички лодки на кърмата!
Развържете въжетата!
Издърпай покривалото! По-бързо!
Г-н Уайлд, къде са пътниците?
Прибраха се вътре. Много е студено и шумно за тях.
Ей, ти!
Слизай да помогнеш за въжетата!
Искате ли нещо за пиене, сър?
Синко, какво става?
Накара ни да ги облечем, а сега само кибичим тук.
Съжалявам, госпожо. Ще отида да проверя.
Не мисля, че някой знае какво става тук.
Просто проклетите англичани сляпо си следват разпоредбите.
Няма нужда да ругаете, г-н Хокли.
Идете да пуснете печките в нашите стаи.
Искам да пия чаша чай като се върна.
Да, госпожо. - Да, госпожо.
Г-н Андрюс,
видях айсберга. Разбирам по очите ви.
Кажете ми истината.
Корабът ще потъне.
Сигурен ли сте? - Да.
След час
всичко това ще е на дъното на Атлантика.
Какво? - Моля, кажете само на най-близките.
Не искам да предизвиквам паника.
И се качете на някоя лодка. Бързо. Не чакайте.
Помните ли какво ви казах за лодките?
Да.
Разбирам.
Да, госпожо, сложете си я незабавно.
Ето тук, синко.
Сър, викат ви при касиера на втора класа.
Събрала се е голяма тълпа. - Вървете. Аз ще го наглеждам.
Добре.
Сър! От "Карпатия" казват, че се движат със 17 възела.
Това е максималната им скорост.
Само те ли отговарят?
Те са най-близо, сър. Казват, че ще са тук след четири часа.
Четири часа!
Благодаря, Брайд.
Боже мой.
Лодките са готови за спускане, сър.
Да натоварим ли първо жените и децата в лодките, сър?
Да. - Сър?
Първо жените и децата.
Да, сър.
Дами и господа, моля за вашето внимание!
Елате насам. Точно така.
Приближете се. Благодаря.
Добре. Засега моля да се приближат само жените и децата.
Господа, моля. - Тук.
Добре. Както каза капитанът, нещо ободряващо, за да не създаваме паника.
Сватбен танц.
Сложете си спасителните жилетки.
Сложи си спасителната жилетка.
Да, хайде. Слагай спасителната жилетка.
Обърни я.
Още не е време.
Моля, запазете спокойствие.
Искам всички да си сложат спасителните жилетки.
Господа, пуснете жените и децата отпред.
Какво правим, мамо? - Чакаме, скъпи.
Когато настанят в лодките хората от първа класа,
ще започнат да настаняват и нас и трябва да сме готови, нали?
Не блъскайте. Няма да излезете по-бързо.
Някой да помогне. - Извикай помощ.
Спускайте я, лявата и дясната страна едновременно!
Двете страни едновременно! Равномерно!
Равномерно!
Стой!
Задръж лявата страна!
Пускайте само дясната!
Само дясната. Задръж лявата!
Сега спускайте заедно!
Балансирайте, момчета!
Знаеш ли, аз мисля, че този кораб може да потъне.
Помолиха ме да ти дам това в знак на благодарност.
Поздрави от г-н Каледън Хокли.
Хайде, сестро, човекът ти каза. Влизай в лодката.
Има ли място за един джентълмен?
Само жените този път, господине.
Ще бъдем ли настанени според категорията си?
Дано не е твърде претъпкано.
О, майко, млъкни!
Не разбираш ли? Водата е ледена и няма достатъчно лодки.
За половината хора.
Половината хора на този кораб ще умрат.
Не и по-добрата половина.
Хайде, Рут, влизай в лодката. Първата класа е ето тук.
Жалко, че не запазих тази рисунка.
Утре сутринта ще струва много повече.
Жените и децата да излязат отпред, моля.
Ти си невъобразимо копеле.
Хайде, Роуз, скъпа. Има място и за теб.
Хайде, Роуз. Твой ред е, скъпа.
Качвай се в лодката, Роуз.
Ела. - Роуз?
Влизай в лодката.
Роуз?
Сбогом, майко.
Роуз?
Роуз, върни се. - Къде отиваш?
При него? Ще станеш курва на един просяк?
По-добре негова курва, отколкото твоя жена.
Не!
Казах, не!
Роуз, моля те, спри!
Спускай! - Не, спрете!
Едновременно. - Не, чакайте.
Спускай! - Роуз!
Помощ!
Чува ли ме някой?
Има ли някой? Помогнете ми!
Г-н Андрюс!
Стюард, провери десния коридор. - Да, г-н Андрюс.
Госпожо, сложете си спасителна жилетка и идете на палубата.
Люси, за бога, сложи си жилетка и давай пример.
Добре, сър.
Има ли някой тук? - Г-н Андрюс?
Слава богу. Ако корабният офицер арестува някого, къде го води?
Трябва веднага да се качите на лодка. - Не!
Ще го направя със или без помощта ви.
Но без нея ще трябва повече време.
Вземете асансьора до най-долния етаж. Тръгнете наляво.
Минавате край каютите на моряците, после надясно и пак наляво от стълбите.
Ще стигнете дълъг коридор.
Това може да е краят.
Мамка му!
Извинете. Благодаря.
Не ми пука какво мислите. - Асансьорът не работи.
Съжалявам, асансьорите са затворени.
Дотегна ми да съм вежлива, по дяволите! Сваляй ме долу!
Палуба Е.
Хайде.
Връщам се обратно. - Не.
Върнете се! Аз се връщам обратно!
Каюти на моряците.
Джак!
Роуз!
Джак! - Роуз, тук съм!
Джак!
- Роуз!
Джак, съжалявам.
Толкова съжалявам.
Лъвджой я е пуснал в джоба ми. - Знам.
Слушай, Роуз, трябва да намериш резервен ключ.
Виж в онзи шкаф там.
Малко сребристо ключе.
Сребристо.
Тези всичките са пиринчени!
Провери тук.
Роуз,
как откри, че не съм го направил аз?
Не съм. Просто осъзнах, че вече съм знаела.
Продължавай да търсиш.
Няма ключ. Тук няма кпюч!
Добре, слушай. Трябва да отидеш да намериш помощ.
Всичко ще е наред.
Веднага се връщам.
Ще чакам тук!
Ей? Има ли някой тук?
Има ли някой?
Има ли някой тук долу?
Трябва ни помощ! Има ли някой?
По дяволите.
Чува ли ме някой?
Слава богу. Чакайте, имам нужда от помощта ви. Там долу има човек.
Чакайте!
Има ли някой?
Госпожице, не бива да сте тук.
Имам нужда от помощта ви. - Ще ви изведа горе. Оттук.
Долу има човек. Окован е.
Оттук. Няма причини за паника. - Моля ви!
Не, не се паникьосвам! Вървите в грешната посока!
Пусни ме! Слушай!
Върви по дяволите.
Боже мой.
Джак!
Роуз!
Това ще стане ли?
Ще разберем. Хайде.
Чакай. Първо се поупражнявай ей там.
Добре. Сега се опитай да удариш на същото място. Можеш да го направиш.
Добре. Стига упражнения.
Хайде, Роуз. Ще го направиш.
Слушай, удряй с всичка сила и бързо.
Хайде. Чакай. Раздалечи ръцете си още малко.
Така ли? - Точно така.
Слушай, Роуз, вярвам ти.
Давай.
Успя! Хайде, да вървим.
По дяволите, студено е!
Оттук е изходът.
Ще трябва да намерим друг изход. Хайде.
Това е нещо, което не се вижда всеки ден.
Какво прави този багаж тук? Махнете го. Мястото ни трябва.
Махни го! Вън от лодката!
Елате. Време е да тръгва, господине. Отстъпете.
Успокойте се. Седнете. - Не.
Не! - Направете още място.
Точно така. Стегни се.
Лъвджой. - Не е и от дясната страна.
Нямаме време. Този нафукан педант не пуска никакви мъже в лодките.
Има една от другата страна, на която пускат мъже.
Значи това ще е планът ни.
Но първо трябва да се подсигурим. Ела.
Оттук, моля. Изходът е ето там.
Ей!
Какво си мислите, че правите!
Трябва да платите щетите.
Това е собственост на Уайт Стар Лайн. - Млъквай!
Ще задържите ли лодката за момент? Трябва да се върна до стаята...
Сядайте. - Тя е последната.
Г-н Лайтолър, защо лодките се спускат наполовина празни?
Не сега, г-н Андрюс. - Вижте.
Двадесет души в лодка, предназначена за 65?
Видях една само с 12 души на борда. Дванадесет!
Не сме сигурни за теглото, г-н Андрюс.
Лодките могат да се преобърнат. - Глупости!
Изпробвани са в Белфаст със 70 души на борда.
Започвайте да пълните лодките. За бога, човече!
Тук ми трябват още жени и деца!
Връщайте се! Това не е изход.
Връщайте се.
Не можете да ни държите затворени тук като животни. Корабът потъва.
Изкарайте жените напред.
Отключи решетките.
Само жените!
Заключи решетките!
За бога, човече, тук долу има жени и деца!
Пусни ни, за да имаме някакъв шанс!
Назад!
Джак. - Томи.
Можем ли да излезем? - Там е безднадежно.
Каквото и да правим, трябва да побързаме.
Джак! - Фабрицио.
Вече няма лодки.
Всичко се наводнява. Трябва да се измъкнем.
Натам няма нищо. - Добре.
Да тръгнем натам. Хайде.
Аз сам си кова късмета. - Аз също.
Хайде!
Не, да тръгнем натам.
Натам.
Върнете се на главното стълбище, там ще уредят всичко.
Друг път. Всичко ще се уреди там. Връщайте се на главното стълбище.
Отвори вратата. - Върнете се обратно.
Върнете се на главното стълбище както ви казах!
По дяволите! Кучи син!
Престанете! - Отвори проклетата решетка!
Фабри, Томи, помогнете ми.
Дръпнете се. - Дърпай!
Дърпай!
Дръпнете се. - Оставете я!
Дръпнете се! - Оставете я!
Раз! Два! - Престанете!
Три!
Отново!
Да вървим.
Да вървим, Роуз. - Не можете да отидете горе!
Чакайте реда си!
Назад!
Дръжте я!
Издърпай я.
Назад
или ще ви застрелям като кучета!
Успокойте се!
Успокойте се.
Г-н Лоу, поемете тази лодка.
Така. Всички ли са добре? Без паника.
Назад!
Закъсняхме. - Напред има още лодки.
Иди при този Мърдок. Той изглежда практичен.
Престанете да спускате!
Не спускайте! - Прережете въжетата!
Седнете!
Назад! Не се приближавайте!
Казах да стоите там! Назад!
Хаосът започна. Нямаме много време.
Г-н Мърдок? - Г-н Хокли. Вие двамата идвате с мен!
Аз съм бизнесмен, както знаете. Имам делово предложение за вас.
Хайде, Роуз.
Лодките ги няма!
Полковник, има ли лодки в този край?
Не, но има две лодки в началото.
Оттук, ще ви покажа.
Какъв е смисълът? И без това никой не ни слуша.
Те не ни слушаха и по време на вечеря. Да свирим. Така ще ни е по-топло.
"Орфей".
Давиш се сред музика. Сега вече знам, че съм в първа класа.
Къде са всички? - Още са на кърмата, сър.
Хайде, госпожо, не плачете.
Значи се разбрахме, г-н Мърдок.
Ще отстъпят ли назад мъжете? Отстъпете назад!
Само жените и децата! Назад!
Казах да минете назад. Елате, госпожо.
Оттук. Назад, господине!
По-добре виж от другата страна. Давай!
Намерих я на другата страна. Чака лодка
с него.
Още жени и деца? - Всички са в лодката, Г-н Мърдок.
Друг някой?
Качвайте се. - Някой друг?
Готови за въжетата. - По дяволите всичко.
Мамка му. - Огън!
Не можете да минете оттук.
Не можете да минете оттук, господине.
Това е. Чудесно. Точно така.
Пригответе се за спускане!
Готови от лявата страна!
Спускайте ги.
Внимателно.
И двете страни заедно. Внимателно. Не я люлейте.
Дайте ми я. - Татко.
Всичко ще е наред. Не се тревожи. - Вземете я.
Татко, ела в лодката.
Ще си вземем довиждане само за малко. Само за малко.
За татковците ще има друга лодка,
тази е за майките и децата.
Дръж ръката на мама и бъди добро момиче.
Няма да тръгна без теб.
Не. Трябва да тръгнеш. - Не, Джак.
Качвай се в лодката, Роуз.
Не, Джак. - Да. Качи се в лодката.
Да, качи се в лодката, Роуз.
Господи. Виж се само. Изглеждаш ужасно.
Ето.
Облечи това. Хайде.
Върви. Аз ще се кача на следващата.
Не, не без теб.
Аз ще се оправя. Чуй ме, ще се оправя.
Аз винаги оцелявам, ясно? Не се тревожи.
Сега върви. Качвай се.
Аз имам уговорка с един офицер от другата страна.
С Джак ще се спасим. И двамата.
Виждаш ли? И аз самият имам лодка.
Отивай. - Хайде, по-бързо. Почти се напълни.
Качете се, госпожице.
Отивай. - Хайде, побързай.
Качете се, моля. - Доброто момиче на татко.
По-живо! - Назад.
Назад, казах.
Махнете се от перилото.
Спускай!
Равномерно, момчета.
Ти си добър лъжец.
Почти колкото теб.
Няма... Няма никаква уговорка, нали?
Не, има. Не че ти ще спечелиш нещо от нея.
Винаги печеля, Джак.
По един или друг начин.
Роуз!
Спрете я! - Роуз!
Какво правиш? - Спрете я!
Не!
Роуз!
Толкова си глупава! Защо го направи?
Толкова си глупава, Роуз.
Защо го направи? Защо?
Ако ти скочиш, скачам и аз, нали?
Да.
О, боже. Не можех да тръгна. Не можех, Джак.
Добре. Ще измислим нещо.
Поне съм с теб.
Хайде! Бягай!
Хайде!
Давай! Бягай!
Хайде!
Бягай!
Хайде, Роуз!
Роуз, ела!
По-бързо, Роуз!
Давай!
Дано си прекарате хубаво заедно!
Какво може да е толкова смешно?
Сложих диаманта в палтото.
И я облякох с него!
Хайде.
Тати!
Не можем да го оставим.
Добре, хайде.
Тати!
Назад!
Не отивайте там! Върнете се!
Давай!
Бягай, Роуз!
Джак!
- Роуз!
Оттук!
Хайде!
Дай си ръката!
О, боже!
Помощ!
Чакайте! Отворете вратата, моля!
Моля ви! - Моля ви, помогнете!
Моля ви! - Моля ви!
По дяволите!
Побързайте.
Хайде, по-бързо! - Хайде!
По-бързо! - Господи.
Моля ви! По-бързо! - Давай!
Съжалявам, изпуснах ключовете!
Чакайте, моля ви! - Чакайте!
Не си тръгвайте! Повикайте помощ!
Взех ги. Кой е, Роуз?
Най-късия. Опитай с най-късия.
Побързай, Джак.
О, не! Не иска да влезе.
Побързай, Джак.
Заяжда! Заяде!
Хайде! - Побързай, Джак!
По-бързо, Джак!
Отключих! Хайде, Роуз!
Давай!
Джак!
Хайде!
Движи се.
Сложете греблата на място. - Сложете едно гребло отдолу.
Само жените и децата, по дяволите!
Дръж!
Навийте котвените кранове! Завържете въжетата за скрипците!
Назад!
Мамо!
Назад, господине!
Казах, назад!
Вдига се!
Не се блъскайте!
Назад!
Ще ни дадеш ли шанс да оцелеем, английско копеле?
Ще застрелям всеки, който се опита да мине! Назад!
Копеле! - Назад!
Сключихме сделка, по дяволите!
Парите ти не могат да спасят нито мен, нито теб. Назад!
Само жените и децата!
Стига сте се блъскали!
Не, Томи!
Не! Не, Томи!
Копеле!
Не, Уил!
Отстъпете назад, проклети да сте!
Внимателно, дръж се.
Аз съм с дете!
Направете път!
Моля ви, аз съм с дете.
Само аз й останах на този свят.
Вървете. Назад!
Моля! - Дайте ми я.
Стига, стига.
Чакай! Г-н Андрюс.
О, Роуз.
Дори няма да опитате да се измъкнете?
Съжалявам, че не ти построих по-здрав кораб, млада Роуз.
Пълни се бързо. Трябва да тръгваме.
Чакай.
На добър час, Роуз.
На вас също.
Г-н Гугенхайм? Тези са за вас.
Не, благодаря. Облечени сме в най-хубавите си дрехи
и сме готови да умрем като джентълмени.
Но бихме искали бренди.
Дайте въжетата насам!
Изпънете ги. После ще я обърнем!
Капитане, къде да отида? Моля.
Капитане. Сър.
Добре. Това беше.
На добър час, Уоли.
Довиждане, Уолъс. - До скоро, стари приятелю.
И те живяли щастливо 300 години
в земята на Тирнаног,
земята на вечната младост и красота.
Няма време! Режете въжетата.
Режете ги, ако се наложи!
Трябва ми нож!
Прережете въжетата! Срежете ги!
Срежете проклетите въжета!
Господа, за мен беше удоволствие да свиря с вас тази вечер.
Трябва да стоим на кораба докогато е възможно.
Хайде.
Натам. Хвани се за перилата.
Хайде, Роуз. Скачай.
Хайде.
Държа те. Скачай!
Държа ви, госпожице.
Джак! - Какво?
Назад!
Не, ще ни потопите!
Без паника.
"Да, и в долината на мрачната сянка ако ходя... "
Ще тръгнеш ли малко по-бързо през тази долина, а?
Света Богородице, моли се за нас, грешните,
сега и в часа на нашата смърт. Амин.
Оттук.
Хайде.
"И видях ново небе и нова земя.
Защото първото небе и първата земя преминаха
и море нямаше вече. "
Всичко ще свърши скоро. Скоро ще свърши.
"Той ще живее с тях
и те ще бъдат негови хора
и сам Бог, техният Бог, ще бъде с тях".
Джак,
тук се срещнахме за първи път.
"Той ще обърше всяка сълза от очите им
и смърт не ще има вече,
нито ще има вече печал,
ни плач, нито болка,
защото предният свят ще си е отишъл. "
Греби по-бързо! По-бързо!
Дръжте се, г-це Труди!
Дръжте се здраво.
Мили боже!
Дръж тези прекъсвачи включени!
Трябва да се преместим.
Дай си ръката, ще те издърпам.
Хайде, дай си ръката.
Държа те. Няма да те изпусна.
Хайде, държа те.
Какво става, Джак? - Не знам.
Дръж се! - Джак!
Някой да ми помогне, моля!
Това е!
Боже мой, Джак!
Дръж се!
Корабът ще ни засмуче надолу.
Като ти кажа, поеми дълбоко въздух.
Ритай, докато стигнеш повърхността.
И не пускай ръката ми.
Ще успеем, Роуз. Вярвай ми.
Вярвам ти.
Готова ли си? Сега!
Джак!
Роуз! - Джак!
Джак!
Пусни я!
Плувай, Роуз! Искам да плуваш!
Не спирай да плуваш.
Толкова е студено. - Плувай, Роуз!
Хайде. Ела.
Продължавай да плуваш. Хайде.
Качи се тук.
Качи се отгоре.
Хайде, Роуз.
Стой горе. Стой отгоре, Роуз.
Всичко ще се оправи.
Сега ще се оправиш.
Върнете лодките!
Лодките се връщат, за да ни вземат.
Потърпи още малко.
Трябваше да се отдалечат, за да не ги засмуче корабът,
но сега ще се върнат.
За бога! - Помогнете ни!
Вие не разбирате.
Ако се върнем, те ще потопят лодката. Ще потънем, казвам ви.
Престани. Плашиш ме.
Хайде, момичета, грабвайте греблата.
Полудяхте ли? В средата на северния Атлантик сме.
Искате ли да живеете, или искате да умрете?
Не ви разбирам.
Какво ви става? Вашите мъже са там!
Тук има място за още хора.
Тази лодка ще остане с човек по-малко.
Ако не си затвориш плювалника!
Дай греблата насам.
Вържете и тези две лодки.
Увери се, че са вързани здраво.
Чуйте ме сега. Трябва да се върнем.
Искам да прехвърля жените от тази лодка в другата.
Възможно най-бързо. Направете място. Минете напред.
Стана тихо.
На лодките ще им трябват няколко минути, за да се организират.
Не знам за теб,
но аз възнамерявам да напиша много гневно писмо
до Уайт Стар Лайн за всичко това.
Обичам те, Джак.
Не го прави.
Не искам да се сбогуваме.
Още не. Разбираш ли ме?
Много ми е студено.
Слушай, Роуз,
ти ще се измъкнеш оттук.
Ще си живееш живота
и ще имаш много бебета.
Ще ги видиш как растат.
Ще умреш като възрастна дама, на топло в леглото.
Не тук. Не тази нощ. Не по този начин. Разбираш ли ме?
Не си усещам тялото.
Спечелването на този билет беше най-доброто нещо в живота ми.
Защото срещнах теб.
И съм благодарен за това, Роуз.
Благодарен съм.
Трябва
да ми окажеш тази чест.
Трябва да ми обещаеш, че ще оцелееш.
Че няма да се предадеш,
каквото и да се случи.
Без значение колко е безнадеждно.
Обещай ми го сега, Роуз.
И никога не изменяй на обещанието си.
Обещавам.
Няма да изменя.
Няма да ти изменя, Джак.
Няма да ти изменя.
Напред, сър.
Гребла!
Виждаш ли някой да се движи?
Не, сър. Никой не мърда.
Провери ги.
Дай греблото насам.
Провери ги. Искам да си сигурен.
Мъртви са, сър.
Сега си пробий път. Бавно напред.
Внимавай с греблата. Не ги удряй.
Има ли някой жив тук?
Чува ли ме някой?
Има ли някой жив тук?
Чакахме твърде дълго.
Продължавай да проверяваш! Гледай внимателно!
Има ли живи тук?
Чува ли ме някой?
В моята летяща машина.
Отива нагоре,
нагоре, нагоре.
Ела, Джозефина,
в моята летяща машина.
Джак?
Има лодка. Джак?
Лодката дойде, Джак.
Върнете се.
Върнете се!
Ей!
Чува ли ме някой?
Няма живи тук, сър.
Върнете се.
Никога няма да ти изменя. Обещавам.
Обръщай!
Хиляда и петстотин души се озоваха във водата,
когато "Титаник" потъна под нас.
Наблизо имаше 20 лодки,
от които се върна само една.
Една.
Шест души бяха спасени,
в това число и аз.
Шест от 1500.
След това на останалите 700 в лодките не остана нищо друго,
освен да чакат.
Да чакат смъртта или живота.
Да чакат опрощение,
което никога нямаше да дойде.
Сър, не мисля, че ще намерите свои роднини тук.
Всичките са от трета класа.
Косата му е червеникава и има бяла брада.
Има ли някакъв друг списък? - Няма друг списък.
Може да е на друг кораб. - Правим каквото можем.
Тогава го видях за последен път.
Той се ожени, естествено, и наследи милионите си.
Но борсовият крах в 1929 г. удари здраво по интересите му.
Самоуби се същата година.
Поне така прочетох.
Може ли да ми кажеш името си, съкровище?
Доусън.
Роуз Доусън.
Благодаря.
Не намерихме нищо за Джак. Никакъв официален документ.
Няма как да има, нали?
Досега не бях казвала на никого за него.
Дори на дядо ти.
Женското сърце е дълбок океан, пълен с тайни.
Но сега знаете, че човек на име Джак Доусън е съществувал,
той ме спаси
по всички възможни начини.
Дори нямам негова снимка.
Съществува само в спомените ми.
"Келдиш", "Мир-2" излиза на повърхността.
Пазех си я за момента, в който намеря диаманта.
Съжалявам.
Три години.
Не мислех за нищо друго, освен за "Титаник".
Но не го разбрах.
Не го усетих.