WWW.MY-SUBS.COM ﻿2
Félrebeszélt amikor rátaláltunk,
de csak az ön nevét hajtogatta.
Mutasd meg!
Nem volt más nála, csak ez...
...és ez.
Azért jött, hogy megöljön?
Tudom, mi ez.
Egyszer már láttam...
...sok-sok évvel ezelőtt.
Egy férfié volt, akit egy elmosódott álomban láttam.
Egy férfié, akit a szélsőséges gondolatai mételyeztek meg...
Az összes parazita közül melyik a legmakacsabb?
A baktérium?
A vírus?
Esetleg a bélféreg?
Nos, Mr. Cobb ezzel azt akarja mondani...
A gondolat!
Kiirthatatlan és igen ragályos.
A gondolattól, ami egyszer beférkőzött az agyba, lehetetlen megszabadulni...
...minden ötlet, ami tudatos volt és gondolattá vált, az rögzül...
- ...elraktározódik valahol idebent. - Hogy egy magafajta ellophassa?
Igen, az álomban nem működnek a tudat önvédelmi mechanizmusai,
és a gondolatokat el lehet lopni.
Ezt hívjuk extrakciónak.
Mr. Saito, mi képesek vagyunk felkészíteni a tudatalattiját arra,
...hogy az vissza tudja verni még a legtapasztaltabb extraktort is.
- Mi garantálja ezt? - Az, hogy én vagyok a legtapasztaltabb extraktor.
Fel tudom kutatni az elme minden rejtett titkát, ismerem a trükköket,
és ha átadom önnek a tudásomat, még legmélyebb álom esetén is...
...az ön védelme éber marad.
Segíthetek önnek, de csak ha teljesen őszinte velem.
Úgy kell ismernem az ön gondolatait...
...ahogy még a felesége vagy a pszichológusa sem ismeri őket.
Ha ez egy álom, és van egy titkokkal teli széfje...
...akkor tudnom kell, mi van abban a széfben,
és ahhoz, hogy ez működjön, önnek meg kell nyílnia előttem!
További jó szórakozást, uraim!
Megfontolom az ajánlatukat.
Rájött.
Mi lehet ez odafent?
- Saito rájött; játszik velünk. - Nem számít!
Meg tudom szerezni, hidd el! Az infó benne van a széfben.
Saito rápillantott, mikor a titkokról beszéltem.
Ő miért van itt?
Nyugodtan menj vissza. Bízd rám, ezt elintézem.
Jó, de húzz bele, dolgozni jöttünk.
Ha leugrom...
...vajon túlélem?
Talán, ha jól ugrasz.
- Mit keresel itt, Mal? - Gondoltam, hiányzom neked.
Tudod, hogy mennyire,
de nem bízhatok benned többé már.
Sajnálom.
Arthur ízlésére vall.
Az alanyunk a háború utáni brit festészet nagy rajongója.
Kérlek, ülj le!
Mondd, hiányzom a gyerekeknek?
Kimondhatatlanul.
- Mire készülsz? - Levegőzöm egy kicsit.
Ne mozdulj innen!
A fenébe!
- Forduljon meg! - Tedd le, Dom!
Kérlek!
Kérem a borítékot, Mr. Cobb!
Ő mondta el?
Vagy végig tudta?
Azt, hogy meg akar lopni, vagy...
...azt, hogy valójában mindketten alszunk?
Tudni akarom, ki a megbízója!
Hiába fenyegeted, ez csak álom! Ugye, Mal?
Attól függ, mivel fenyegetem.
Ha megölöm, csupán felébred,
de a kín...
...a kínt az agy szüli...
...és a díszletből ítélve most a te agyadban vagyunk, Arthur.
- Mit csinálsz? Túl korai még! - Tudom, de összeomlik az álom,
Saitót talán még sikerülhet odalent tartani.
Már közel vagyunk.
Közel vannak!
Nagyon közel!
Utána!
BIZALMAS
Nem megy, ébreszd fel!
Nem ébred fel!
- Lökd bele! - Mi van?
A vízbe!
Elájult!
Jól felkészült.
Erről a lakásról a testőrségem sem tud. Hogyan találta meg?
Az ön pozíciójában, nehéz titokban tartani egy ilyen szerelmi fészket.
Főleg akkor, ha egy férjes asszony van a dologban.
- Ő soha! - Nem? Mégis itt vagyunk.
- De van egy bibi - Közelednek.
- Megkapta, amit akart. - Ez nem igaz!
Az információ egy fontos részét sikerült eltitkolnia előlem, igaz?
Valahogy elrejtette, mert rájött, hogy mire készülnek ön ellen...
- De akkor miért engedett be minket? - Teszteltem.
- Miért tesztelt? - Már nem számít; elbuktak.
Magát az információt kiszedtük az agyából.
De a módszerük átlátszó.
Tehát...
- ...akár el is mehetnek. - Még mindig nem fogta fel, Mr. Saito?
A cég, amelytől a megbízást kaptuk, csak a sikert díjazza.
Kudarc náluk egyenlő halállal.
Cobb!
Egyértelműben kell fogalmaznom.
Mondja el, amit tud!
Mindent, amit tud, rajta!
Mindig utáltam ezt a szőnyeget.
Nem szeretem a foltokat rajta, nem szeretem, ahogy kopik...
...viszont tudom, hogy gyapjúból van,
de én most...
...műszálon fekszem.
Ez tehát...
...nem az én szőnyegem, és nem is az én lakásom.
Valóban méltó a hírnevéhez, Mr. Cobb.
Még mindig álmodom.
- Na, hogy ment? - Rosszul.
Álom az álomban.
Nagyon ügyes!
De aki álmodik, az diktálja a szabályokat.
- Ez pontosan így van, Mr. Saito. - De nem a maga álmában vagyunk.
Hanem az enyémben.
Féleszű! Elcseszted a szőnyeget!
- Nem tehetek róla! - Te vagy az építész!
- Ki tudta, hogy belenyomja a képét? - Elég legyen!
- És te? Mi ütött beléd? - Tudtam, mit csinálok.
- Milyen lehet, mikor nem tudod? - Na, jó! Erre nincs most időnk!
- Én leszállok Kyotóban. - Miért? Nem nézhet be minden fülkébe!
Nem szeretem a vonatokat. Ennyi.
Egyedül folytatjuk.
Igen? Halló!
- Szia, apu! - Szia, apu!
Sziasztok, gyerekek! Sziasztok!
Jól vagytok? Nincs semmi baj?
- Jól vagyunk. - Minden oké, azt hiszem.
Oké?
Ki mondta, hogy oké? Te mondtad, James?
Igen, de mikor jössz már haza, apu?
Még nem tudom, kicsim. Még nem lehet.
Egy ideig még nem lehet, emlékszel?
Miért?
Figyelj, mondtam neked, hogy most nagyon sokat kell dolgoznom, tudod.
Nagymama azt mondja: sosem jöhetsz már haza.
Philipa, te vagy az?
Odaadnád a nagymamának a telefont?
Rázza a fejét.
Nagyon remélem, hogy nem úgy lesz ahogy a nagymama mondja.
Apa...
Igen, James.
Anyuci ott van veled?
James, ezt megbeszéltük már.
Anyuci többé már nincs velünk.
De hol van?
Elég lesz mára! Köszönjetek el szépen!
Figyeljetek, küldök nektek valami szépet a nagypapával. Jó lesz?
És legyetek jók...
- A géped a tetőn vár. - Megyek.
- Minden rendben? - Igen, semmi gond. Miért?
Csak mert álmodban Mal megint jelen volt.
Ugyan már, és bocs a lábad miatt.
- Többé nem fordul elő. - Ez a dolog egyre rosszabb lesz.
Bocsánatot kértem. Érd be ennyivel, jó?
- Hol van Nash? - Még nem futott be, megvárjuk?
Nem! Két órája, hogy le kellett volna szállítanunk a Cobolnak Saito terveit.
Már tudják, hogy elszúrtuk.
Ideje felszívódni.
- Hová utazol? - Buenos Airesbe.
Egy időre eltűnök, aztán majd ha lecsengett a dolog, keresek melót.
- Te? - Hazamegyek.
Üdv a hazának.
Hozzám fordult.
El akarta adni önöket, hogy mentse a bőrét.
Nos, az öné a jog, hogy elégtételt vegyen.
Nem élek ilyen módszerekkel.
- Mit csinál vele? - Semmit...
...de a Cobol nevében nem tudok nyilatkozni.
Mit akar tőlünk?
- Az incepciót meg lehet csinálni. - Az lehetetlen!
Ha ki lehet lopni egy gondolatot az agyból,
akkor miért nem lehet egy másikat berakni helyette?
Rendben, elültetek önben egy gondolatot.
Ha azt mondom: ne gondoljon elefántra, akkor mire gondol?
- Egy elefántra. - És ön tudja, hogy ez nem saját ötlet volt, hanem tőlem kapta!
Az elme vissza tudja keresni az egyes gondolatok eredetét.
- Az ötlet születése nem hamisítható. - Ez nem igaz.
- Ön képes rá? - Most választást kínál nekem?
- A dolgot a Cobollal magam is meg tudom oldani. - Akkor van választása.
Szeretnék kiszállni, uram.
Adja meg nekik az úti célt!
Mr. Cobb!
Nem szeretne hazamenni...
...Amerikába...
...a gyerekeihez?
Nem tudja elintézni. Az lehetetlen.
- Úgy, mint az incepció? - Dom! Menjünk!
- Mennyire összetett a gondolat? - Igen egyszerű.
Egyik gondolat sem egyszerű, ha bele kell ültetni valaki fejébe!
A legfőbb vetélytársam egy öreg és beteg ember.
A fiának, aki rövid időn belül megörököl tőle mindent...
...amellett kell döntenie, hogy feldarabolja a vállalatbirodalmat.
- Hagyjuk ki ezt a munkát! - Várj még!
Hogyha elvállalnám, ha meg lehetne csinálni...
...milyen garanciát kapnék?
- Honnan tudjam, hogy hazajuttat? - Nem tudja...
...de én tudom.
Nos,...
...azt választja, hogy kockáztat,
vagy azt, hogyha öreg lesz,
megkeseredetten, magányosan hal meg.
Gyűjtsön csapatot, Mr. Cobb,
és válassza meg jobban az embereit!
Tudom, mennyire szeretnél hazamenni,
de ez nem jön össze.
Összejöhet: ha mélyre megyünk, sikerül.
- Azt nem tudhatod. - Csináltam már ilyet.
És kivel?
Miért megyünk Párizsba?
Mert kell egy új építész.
Sose szeretted az irodádat, igaz?
Nem lehet gondolkodni abban a cellában.
Nem túl veszélyes itt lenned?
Te is tudod, hogy amilyen bürokrácia itt van, sosem adnak ki Amerikának.
A te esetedben azért szerintem összehoznák valahogy.
Küldenék... egy kis ajándékot. Elvinnéd majd a gyerekeknek?
Ha hébe-hóba kapnak tőled egy plüssállatot...
...az még nem győzi meg őket arról, hogy van apjuk.
Azt csinálom, amihez értek, amire megtanítottál.
- Én nem lopni tanítottalak! - Irányítani tudom az emberek elméjét,
de azután, ami történt, törvényes módon nem használhatom többé e képességet.
Mi keresel itt, Dom?
Lehet, hogy haza tudnék menni.
A mostani megbízóim, nagyon...
...nagyon befolyásos emberek,
olyanok, akik el tudják intézni, hogy megszüntessék ellenem a körözést,
de kell a segítséged.
Engednem kéne, hogy megrontsd egyik tehetséges tanítványomat?
Tudod, hogy mit ajánlok. Döntsék el ők, hogy mi kell nekik.
- Pénzt. - Nem csupán pénzt, jól tudod.
Itt a semmiből pompás katedrálisokat,
sosem látott városokat építhetnek fel,
kiszabadulhatnak a való világ szűk keretei közül.
Tehát, ajánlanom kellene valakit, akit belevonhatsz a képzelgéseidbe?
Nem kell belépnie az álomba.
Ő csak megtervezi, és betanítja az álmodónak a szinteket, ennyi.
Tervezhetsz magad is.
Mal nem hagyja.
Térj vissza a valóságba, Dom!
- Kérlek! - A valóságba?
A gyerekek, a te unokáid,
arra várnak, hogy viszontláthassák az édesapjukat! Nekik ez a valóság!
Ez a munka, ez az utolsó munka, lesz az, ami majd elvisz hozzájuk!
Hidd el, hogy nem ülnék most itt, ha tudnék bármi más megoldást!
Kell egy építész, aki olyan jó, mint amilyen én voltam!
Akad itt, aki még jobb is.
Ariadne!
Hadd mutassam be Mr. Cobbot!
Nagyon örülök!
Ha volna néhány perce a számára, Mr. Cobb ajánlana önnek egy állást.
- Gyakornokit? - Nem egészen.
Ez egy teszt feladat.
Elmondanád, milyen munkáról lenne szó?
Előbb bizonyítanod kell, hogy alkalmas vagy a feladatra.
- Miért? - Ez a munka nem kimondottan legális.
Van két perced, hogy tervezz egy 1 perc alatt megoldható útvesztőt.
Állj!
Újra!
Állj!
Ez nem üti meg a mércét.
Ez már tetszik.
Azt mondják, csak félgőzzel dolgoztatjuk meg az agyunkat,
és ez ébren tényleg így van,
- de amikor alszunk, az agyunk szinte bármire képes. - Valóban?
Tegyük fel, tervezel egy házat.
Tudatosan alkotsz meg minden egyes részletet,
- de néha mégis úgy érzed, mintha a ház önmagát tervezné, igaz? - Igen.
- Mintha én csak felfedezném. - Erre mondjuk: megszáll az ihlet.
Amikor álmodunk, elménk folyamatosan ezt csinálja.
Megteremtjük és érzékeljük is ezt a magunk alkotta világot.
Agyunk olyan ügyesen csinálja, hogy ezt nem is vesszük észre,
ez az, amiért bele tudunk szólni ebbe a folyamatba.
- Hogyan? - Úgy, hogy mi leszünk a teremtők, és itt lépsz be te a képbe.
Te alkotod meg az álombeli világot.
Az alany belép a kész álomvilágba, és megtölti a saját tudatalattijával.
De mitől lesz ez annyira élethű és részletgazdag,
hogy bárkit is megtévesszen?
Minden álom valóságosnak tűnik, amíg benne vagy.
Csak mikor felébredünk, döbbenünk rá, hogy valami nem stimmelt.
Kérdezek tőled valamit:
Egy álomnál sosem tudjuk hogy kezdődött, ugye?
Valahogy mindig belecsöppenünk az események közepébe.
- Valahogy úgy, igen. - És mi hogy kerültünk ide?
Úgy, hogy átjöttünk a...
Gondolkozz, Ariadne! Vajon hogy kerültél ide?
Szerinted, hol vagy?
- Álmodunk? - A valóság szintjén, mi most egy szobában alszunk.
Csoportos álomlátogatás, 1. lecke:
Maradj nyugodt!
Ha ez csak egy álom, miért nem sérül az meg...?
Mert az álom, mindig több mint álom,
...ha az üvegszilánkok megvágnak álmunkban, az fáj, akárcsak ébren.
A csoportos álomtechnikát a hadsereg fejlesztette ki.
Kiképzéskor a katonák álmukban gyakorolták a gyilkolást.
Miért van szükség építészre?
Valakinek meg kell terveznie az álmot, nem?
Adj nekünk még öt percet!
Öt percet?
De legalább egy órán át beszélgettünk!
Mikor álmodunk, az agyunk gyorsabban működik, így...
...hosszabbnak érezzük az eltelt időt.
Az álomban öt percet egy bő órának érzünk.
Próbáljuk ki, hogy mit tudsz fejben öt perc alatt felépíteni!
Az alapok megvannak: a könyvesbolt, a kávézó,
de megvan szinte minden egyéb is.
- És kik az emberek? - Projekciók a tudatalattinkból.
- A tiédből? - Igen.
Te vagy az álmodó, te teremted ezt a világot.
Én az alany vagyok. Az én elmém népesíti be.
Hogyha akarsz, beszélgethetsz a tudatalattimmal.
- Így is szoktunk információt kinyerni. - És még hogyan?
Úgy, hogy építünk egy zárt helyet, egy páncéltermet vagy egy börtönt,
mert az agy automatikusan oda zárja be, amit meg akar védeni.
- Érted már? - Hogy te ellophasd onnan.
Hát...
Eddig azt hittem, hogy egy álomban a látvány a lényeg, de ez nem igaz.
A hangulat sokkal fontosabb.
Az érdekel még, hogy mennyire érvényesek itt a fizika törvényei.
Látványos, igaz?
Nagyon is.
Miért néz mindenki engem?
Azért, mert a tudatalattim érzi: valaki más alakítja ezt a világot.
Minél többet változtatsz, annál erősebben vonzod a projekciókat.
- Vonzom? - Idegenként érzékelik az álmodót.
- Megtámadják, mint a fehérvérsejtek a kórokozókat. - Ránk fognak támadni?
Rám nem. Csak rád.
Nagyszerű az, amit csinálsz, de mint mondtam: csínján a változtatásokkal!
Hé! Nem tudnál rászólni a tudatalattidra?
Hogyha rá tudnék szólni, akkor tudnám irányítani is.
Egész lenyűgöző.
Ismerem ezt a hidat!
- Ez egy létező hely, igaz? - Igen, minden reggel átmegyek rajta.
Sose teremtsd meg az álmot valódi emlékekből!
- Mindig a képzeletedet használd! - A képzeletnek is kell alapanyag!
De csak részleteket használj! Egy utcalámpát, telefonfülkét!
- Komplett tereket soha! - Miért ne?
Azért, mert ha az emlékeidből építkezel, a végén nem tudod megkülönböztetni...
- ...a létező világot az álombelitől! - Ez történt veled is? - Idefigyelj!
Akadj le erről! Érted?
Ezért kell nekem építenem az álmaidat?
- Hagyd békén! Menj innen! - Hé!
Tűnjetek el!
- Ne bántsátok! - Hagyjanak!
- Mal! - Ébressz fel!
- Mal! - Ébressz fel! - Mal!
- Mal! Ne! - Ébressz fel! - Ne!
Hé! Hé, nézz rám! Jól vagy?
- Semmi baj. - Miért...
Miért nem ébredtem fel?
Amíg nem telik le az álomidő, nem tudsz a felszínre jönni...
...csak ha meghalsz.
- Kell neki egy totem. - Mi?
- Egy totem, egy apró személyes... - Gratulálok a bájos tudatalattidhoz!
Igazán elbűvölő!
- Szóval, találkoztál Mrs. Cobbal? - Az a felesége?
Igen. Nos, a totem egy kisméretű tárgy legyen.
Minél nehezebb, annál jobb.
- De olyan legyen, hogy mindig magadnál tudd tartani! - De mit? Egy pénzérmét?
Nem, az a fontos, hogy egyedi legyen.
Ez például cinkelve van.
Ne! Nem érintheted meg. Nem foghatja meg senki, csak én.
Én tudom csak, hol a súlypontja, hogy kell eldobni; ez ettől egyedi.
Amikor ránézel a totemedre, tudhatod, hogy nem másnak az álmában vagy.
Lehet... nem tudom... mi van, ha nem veszed észre, mi folyik itt...
...vagy te nem is akarod észre venni?
Cobbnak komoly problémája van, amit próbál eltemetni önmagában.
Én nem szállok be semmilyen agybéli kalandba egy ilyennel!
Vissza fog jönni.
Senkit sem ismerek, aki ilyen gyorsan belejött volna.
Ezután szűknek érzi majd a valóságot, és visszajön.
Amikor visszajön, építess vele útvesztőket!
- Te hol leszel? - Meglátogatom Eamest.
Eamest? Ő Mombasában van. Az a Cobol pályája.
Néha kockáztatni kell.
- Rengeteg jó tolvaj van. - Nekünk most nem tolvaj kell,
hanem hamisító.
Hiába dörzsölöd össze őket, nem szaporodnak.
Azt sosem tudni.
Iszunk valamit?
Te fizetsz!
- A helyesírás nem az erősséged. - Kuss legyen!
- Kézírást tudsz? - Ezerfélét. - Jó!
Köszi szépen.
Incepció, és mielőtt azt mondanád, hogy lehetetlen, hadd mondjam el...
Nem, abszolút lehetséges, csak rohadt nehéz.
Csak mert Arthur azt hajtogatja, hogy képtelenség.
- Arthur, kicsit korlátolt. Nem unod még? - De amit csinál, az jó, nem?
Tűrhető, de fantáziátlan.
- Nem úgy, mint te. - Incepciót nem hozol össze fantázia nélkül, az tuti.
Kérdezhetek valamit?
- Csináltál már ilyet? - Megpróbáltuk, beültettük az ötletet.
- Az agy meg kidobta. - Nem raktátok elég mélyre?
Igazából nem a mélység számít.
Az ötlet magját kell elvetni, hogy...
...a gondolat már az alany agyában szülessen meg, csak úgy jön össze.
Megtudhatom, hogy milyen gondolatot kell beültetnetek?
Egy örökösnek fel kéne darabolnia az apja teljes vállalatbirodalmát.
Ebbe aztán bekavar minden...
az antimonopolisztikus érzelmektől a politikai nézetekig minden, úgyhogy...
...megkerülhetetlenek az alany előítéletei.
Itt le kell mennetek a leges legalsó szintre.
- Az melyik? - Az apjához való viszony.
- Van vegyészed? - Még nincs.
Jó, mert van itt egy alkalmas jelölt. A neve: Yusuf.
Nagyon kreatív a koktélkészítésben.
- Elmehetünk hozzá? - Ha leráztad az emberedet.
- Ott ül a bárpultnál. - A Cobol küldte.
Csak azt nem tudom, élve akarnak-e vagy halva.
Majd kiderül; Mondjuk, amikor lelő.
- Tereld el a figyelmét, és találkozzunk lent a bárban félóra múlva. - Ugyanitt?
Kétszer nem keresnek egy helyen.
Jól van.
Freddy! Freddy Simons!
Az istenbe! Nem hiszek a szememnek!
Bocsánat, tévedtem.
Most nem álmodunk, ugye?
BACHUMA KÁVÉHÁZ
Nem! Egy kávét!
Pszt! Figyeljen!
Egy kávét!
Kávét!
Elvihetem, Mr. Cobb?
- Hogy kerül Mombasába? - Muszáj megvédenem a befektetésemet.
- Érdekes a lerázási technikád. - Ez másik csapat.
Cobb mondta, hogy visszajössz.
- Nem akartam eljönni, de... - Túl erős volt a kísértés.
Ez a dolog...
...függővé tesz.
Akkor foglalkozzunk kicsit a paradox építményekkel.
Három álomszint összehozásához nem árt megismerned a trükköket.
Miféle trükköket?
Álomban az épületek képtelen alakokat vehetnek fel.
Csinálhatsz végtelenített rendszereket, pl. egy lépcsőt, ami visszatér önmagába.
Látod?
Paradoxon.
Ilyen zárt hurkok használatával jól el lehet rejteni az álomtér határait.
Mekkoráknak kell lenniük a szinteknek?
Attól függ: lehet, csak egy emelet kell, lehet, hogy egy egész város.
A legfontosabb, hogy el tudjunk bújni benne, ha megtámadnak a projekciók.
- Útvesztő? - Útvesztő.
- Minél rafináltabb... - Annál később találnak meg bennünket a projekciók.
Pontosan.
- De az én tudatalattim jámbor. - Most még, de aztán bepöccen.
Senki sem szereti, ha egy idegen jár az agyában.
Cobb már nem tud építeni, igaz?
Nem kizárt, hogy tudna, de nem akar.
- Szerinte jobb, ha ő nem ismeri a struktúrát. - Miért?
Nem akarja elmondani.
Gondolom, Mal miatt.
- Ő volt a felesége? - Nem vált el tőle.
- Akkor együtt vannak? - Tudod,...
...ő meghalt.
Akit láttál, az csak a kivetülése.
- Életben milyen volt? - Bűbájos.
- Egy vegyész kell önnek? - Igen.
- Aki spéci koktélokat is tud? - És hajlandó eljönni terepre.
- Nem, terepre nagyon ritkán megyek. - Pedig, ott kell kikeverni a koktélokat,
amelyekre szükségünk lesz.
- Mihez is? - Mélyre megyünk.
Álom az álomban, az két szint.
Három.
Az nem jöhet össze; már egy álom az álomban is túl instabil.
De ez, összejöhet...
...egy kevéske nyugtatóval.
Persze, egy lórúgásnyi nyugtatóval!
- Hány tagú a csapat? - Öt.
Hat!
Csak úgy tudom meg, hogy sikerrel jártak, ha én is lemegyek magukkal.
Ilyen munkára nem vihetünk magunkkal turistát, Mr. Saito.
Pedig ezúttal kénytelenek lesznek.
Ez pont jó lesz első kóstolónak.
Mindennap használom.
- Mire való? - Rögtön megmutatom.
Bár nem biztos, hogy akarják látni.
Csak maga után!
Hat.
Tíz.
- Tizenkettes csoport, Jézusom! - Mindennap eljönnek álmodni.
Látják? Nagyon stabil.
- Mennyi időt vannak lent? - Három-négy órát, mindennap.
- Az álomidőben? - Ezzel a szerrel?
Az úgy negyven óra, naponta.
- Miért csinálják? - Mondja meg ön, Mr. Cobb!
Ha rászoktak, máshogy már nem tudnak álmodni.
- Ön álmodik még, Mr. Cobb? - Mindennap idejárnak aludni?
Nem.
Ők felébredni járnak ide.
Az álom nekik a valóság.
Ki bizonyíthatná be az ellenkezőjét?
Lássuk, mit tudsz!
Tudod, hol hol találsz meg.
Tudod, hogy mit kell tenned.
Elég kemény?
Minden rendben, Mr. Cobb?
Igen, tökéletes volt.
Robert Fischer.
A Fischer-Moro Energia Konszern örököse.
- Egész pontosan mi a gond vele? - Ahhoz magának semmi köze.
Mr. Saito, ez...
...ez az ügy nem szimpla ipari kémkedés.
Fontos, hogy felfogja: az incepció, amit kér,
nagyon komoly beavatkozás.
A gondolatmag, amit beültetünk,
kifejlődve befolyással lesz az adott ember személyiségére.
Megváltozhat tőle.
Meglehet, hogy teljesen más ember válik belőle.
Már csak mi álljuk a sarat, ha minket is legyőznek,
egyeduralkodóvá válnak az energiapiacon.
és már nem bírjuk a versenyt.
Nemsokára ők ellenőrzik a fél világ energiaellátását...
...és ennek eredményeképpen önálló szuperhatalommá válnak!
Mindnyájunk érdeke, hogy Robert Fischer feladja a tervét.
A feladat világos.
Hogy írná le Robert Fischer kapcsolatát az apjával?
Úgy hírlik, a viszonyuk kissé problematikus.
Ugye belátja, hogy nem alapozhatunk kósza hírekre?
Össze tudna hozni ezzel az emberrel? Browning, ő az öreg Fischer jobbkeze,
- és Robert Fischer keresztapja. - El lehet intézni,
de jó referenciák kellenek.
A referenciáknak én szakavatott gyártója vagyok, Mr. Saito.
Makacskodnak és nincs megállapodás, tehát odacsapunk.
Mr. Browning, ha lehetett, Maurice Fischer mindig kerülte a perlekedést.
Nos, akkor adja elő személyesen Maurice-nak a fenntartásait.
- Az nem szükséges... - Tudom, de így lesz a legjobb.
Hogy van?
- Én nem akartam feleslegesen zavarni őt, de itt egy... - Robert!
Megmondtam, hogy tűntesd el ezeket a...
Várj! Csináld már!
- Vidd innen! - De, Mr. Fischer! - Mi lesz már?
Soha! Soha! Többé soha!
Odatedd! Megmondtam...
...és hagyd ott!
Tessék.
Ez biztos kedves emlék a számára.
Én tettem az ágya mellé,
de rá se pillantott.
Robert...
...muszáj tisztáznunk az ügyvéd kérdését,
- Tudom, mennyire nehéz. - Nem! Ne most, Peter bácsi!
El kell kezdened gondolkodni a...
A keselyűk immár gyülekeznek;
Maurice Fischer ereje egyre fogy, Browning hatalma pedig egyre nő.
Sikerült alaposan megfigyelnem Browningot.
Összeszedtem róla mindent: megjelenés, a manírok, stb.
Úgyhogy az álom első szintjén el tudom játszani Browning szerepét,
és megfelelően manipulálni tudom Fischer tudatát, így...
...amikor egy szinttel lejjebb visszük,
...a saját Browning projekciója elméletileg visszaigazolást ad.
- Magának adja az ötletet! - Ahogy mondod.
Csak akkor fogadja be, hogyha sajátjának érzi.
Eames, le vagyok nyűgözve.
A leereszkedő bókjaidat mindig nagyra értékelem, kedves Arthur.
- Egyedül akartál lemenni? - Nem, nem dehogy, csak...
...ki akartam próbálni valamit.
- Azt hittem, nincs itt senki, és... - Csak a totememen dolgoztam.
Mutasd, hadd nézzem!
- Hát, megtanultad. - Ez elegáns megoldás a tájékozódásra.
- A te ötleted? - Nem, ezt...
...igazából Mal találta ki.
Ez az övé volt, ha álmában megpörgette, sosem dőlt el,
csak pörgött, pörgött.
Arthur említette, hogy Mal meghalt.
Hogy állsz az útvesztőkkel?
Az alany szempontjából minden szint a tudatalatti egy-egy részének felel meg,
annak, ahová be akarunk jutni.
Ezért gondoltam, a legalsó egy kórház lesz, ahová Fischer behozza az apját.
- Ezt viszont meg akartam mutatni, mert nem tudom, hogy... - Ne, ne!
Ne, ezt soha ne mutasd meg nekem; a részleteket csak az álmodó ismerje!
Az miért fontos?
Azért, mert ha esetleg bevisszük a saját projekciónkat, az nem jó,
ha azok ott kiismerik magukat.
Konkrétan Maltól tartasz, igaz?
Attól, hogy nem tudod őt kizárni.
- Igen. - Azért nem mersz építeni, mert amit te tudsz, azt ő is tudja,
és szabotálhatja az akciót.
- A többiek tudják ezt? - Nem, nem tudják.
- Szólnod kéne nekik, ha ez súlyosbodik. - Mondtam valaha, hogy ez súlyosbodik?
Haza akarok menni. Ez az egyetlen, ami a legfontosabb most számomra.
Miért nem mehetsz haza?
Mert azt hiszik, én öltem meg.
- Köszönöm. - Mit?
Hogy nem tetted fel a kérdést.
"Feldarabolom apám birodalmát."
Ez, ugyebár, olyan gondolat, amit a tudatos Robert élből elutasítana.
Ezért a tudatalattiba kell mélyen beplántálnunk...
...a tudatalattiban, a mozgatórugók az érzelmek, igaz? Nem az érvek,
le kell fordítanunk a gondolatot valamiféle érzelmi koncepcióvá.
Hogy csináljunk az üzleti elképzelésből érzelmet?
Pontosan ezt kell kitalálnunk.
Annyit tudunk, hogy Robertnek feszült a kapcsolata az apjával.
Hát dolgozzunk ezzel.
Sugalljuk neki, hogyha szétveri az apja cégbirodalmát, akkor...
...bosszút állhat az öregen.
Az nem jó, a pozitív érzelmek mindig überelik a negatívakat.
Az ember lelke vágyik a kibékülésre: a katarzisra.
Azt kell elérnünk, hogy Robert Fischer pozitívan élje meg az egész helyzetet.
Akkor próbáljuk meg ezt:
Az én jó apám belátta, a saját utamon kell járnom, nem az ő nyomdokaiban.
- Talán működik. - Talán?
- Egy talánnál azért több kellene. - Ó, egy konstruktív hozzászólás!
Bocs, hogy igénylek némi specifikálást!
Specifikálást!
Az incepcióban a helyzet a specifikus...
...ha bementünk az agyba, azzal kell dolgoznunk, amit ott találunk.
A felsőszinten feltárjuk a kapcsolatát az apjával.
Az mondjuk:
Nem akarok apám nyomdokába lépni.
Egy szinttel lejjebb azt adjuk be neki:
Önállóan akarok valami nagyot alkotni.
Aztán a legalsó szinten jön a nagyágyú.
Apám nem akarja, hogy kövessem.
Pontosan.
Három szint mélyen kártyavárként omlik össze minden, a legkisebb zavartól is...
Nyugtató!
Három álomréteget is lehet stabilizálni...
...csak adni kell a koktélhoz egy nagyon erős nyugtatót.
Jó éjt!
A szer, amit a közös álom létrehozásához használunk,
összekapcsolja az álomlátogatókat,
és felturbózza az agyműködést.
Vagyis szintenként egyre több időnk lesz.
Az agyműködés az álomban kb. húszszoros sebességű.
Ha az álomban is van egy álom,
az hatványozódik.
- 3 szintnél ez 20x... - Bocsánat, matekból mindig gyenge voltam.
Tehát, mennyi az annyi?
Egy hét a legfelső szinten,
hat hónapig tart a középső szint,
- Az alsón pedig... - Tíz év!
Ki akar tíz évig egy álomban élni?
Az álomtól függ.
Hogyha elültettük az ötlet magját, hogy jutunk ki?
Remélem, nem azt tervezitek, hogy főbe lőjük magunkat!
Egy lökés.
Milyen lökés?
Nos, az valami ilyesmi.
A lökés egyfajta zuhanásérzést vált ki, ami kizökkent az álomból.
- Benyugtatózva érezni fogjuk a lökést? - Ó, azt már megoldottam.
Van egy spéci nyugtatóm, mely a belsőfül működésére nem hat.
Így aztán, bármilyen mély is az álom...
...az alvó érzékeli, ha zuhan,
vagy eldől.
Viszont olyan lökések kellenek, amelyek egyidejűleg hatnak, mindhárom szinten.
Szinkronizálni fogjuk őket a visszaszámláló zenével.
Nincs betervezve neki se operáció, se fogorvos, semmi.
- Úgy volt, hogy lesz egy térdműtétje. - Hát nem lesz.
Nem altatják el mostanában, pedig legalább 10 órára el kéne kapnunk.
Sydneyből Los Angelesbe.
Az igencsak hosszú repülő út,
és kéthetente teszi meg.
De magángéppel repül, nem?
Nem fog, ha a gépe váratlanul meghibásodik.
- Egy 747-es kellene. - Miért is?
Azon a gépen fent ül a pilóta, és az 1. osztály az orrban van.
Nem mászkál át rajta senki,
de meg kell vennünk az odaszóló összes jegyet, és az utaskísérőt is.
A céget már megvettem...
...ez egyszerűbbnek tűnt.
Úgy fest, lesz tíz óránk.
Ariadne!
Nagyszerű munkát végeztél.
Tudod, hogy hol találsz meg.
Tudod, hogy mit kell tenned.
Emlékszel milyen volt, mikor megkérted a kezem?
Sose felejtem el.
Azt mondtad, van egy álmod.
Hogy együtt öregedünk meg.
Még megtehetjük.
Mit keresel itt?
Kíváncsi voltam, milyen kísérleteket végzel éjszakánként.
Az hogy mit csinálok, egyedül rám tartozik!
- Amit álmodban csinálsz az nem, mert együtt fogunk álmodni! - De nem ezt!
Ezek a saját álmaim.
Miért teszed ezt magaddal?
Már csak így tudok álmodni.
Miért olyan fontos álmodnod?
Álmomban még együtt vagyunk.
Ezek nem álmok!
Ezek emlékek, de azt mondtad, hogy nem használunk emlékeket.
Tudom, hogy azt mondtam.
Életben akarod tartani.
Képtelen vagy elengedni.
Te ezt nem értheted.
Meg kell változtatnom az emlékeket, a megbánt pillanatokat.
Mi van odalent, amit megbántál?
Van egy dolog, amit mindenképp tudnod kell rólam.
Ez az otthonod?
Az enyém és Malé, igen.
Ő hol van?
Ekkor már nem élt.
Ő a fiam, James.
Kiás valamit, talán gilisztát.
Ő meg Philipa.
Gondoltam, odakiáltok, hogy felém forduljanak,
mosolyogjanak, és lássam...
...a gyönyörű arcukat, de...
...már nem tehetem.
Most vagy soha, Cobb.
Aztán jön a rémület.
Rádöbbenek, hogy ezt meg fogom bánni,
mert látnom kell még egyszer az arcukat...
Philipa! Gyertek be!
...de a pillanat elszáll,
és utólag már semmin sem tudok változtatni.
Ha kiáltani akarok nekik...
...elszaladnak.
Csak akkor láthatom megint az arcukat, ha hazamegyek,
a valóságba.
Te hogy kerülsz ide.
- A nevem... - Tudom, hogy ki vagy.
Mit keresel itt?
Én csak szeretném megérteni...
Hogy érthetnéd ezt meg?
Tudod te, milyen szerelmesként...
...egy egész felének lenni?
Nem.
Egy találós kérdés:
Vársz egy vonatra,
egy vonatra, ami elvisz messzire.
Reméled, hogy odavisz, ahova akarod,
de nem tudhatod biztosan,
és ez már nem is fontos.
A kérdés az: miért nem fontos, hogy hova visz a vonat?
Mert ott is együtt lesznek.
- Hogy hozhattad őt ide? - Mi ez a hely?
Ebbe a szállóba jártunk a házassági évfordulóinkon.
Mi történt itt?
Megígérted, hogy együtt leszünk!
- Megígérted! - Mal, muszáj volt itt maradnod!
Azt ígérted, hogy együtt leszünk! Azt ígérted, hogy együtt öregszünk meg!
Visszajövök érted.
Megígérem.
Azt hiszed, be tudod zárni az emlékeidből épített börtönbe?
Komolyan azt hiszed, hogy ez megállítja?
Itt az idő!
Maurice Fischer meghalt Sydneyben.
- Mikor temetik? - Csütörtökön Los Angelesben.
Robert a halottal utazik, legkésőbb kedden.
- Készüljünk! - Rendben.
Veletek megyek, Cobb.
Miles azt kérte, ne gyere.
Kell egy ember a csapatba, aki tudja, mivel kell megküzdened.
Nem fontos, hogy én legyek az, de akkor Arthurt is vidd le oda,
ahol az előbb voltunk.
Kellene még egy hely a gépen.
Ha felszállunk, és ha ön nem váltja be az ígéretét,
otthon én a rács mögé kerülök egész életemre.
Maguk útközben elvégzik a munkát,
én aztán telefonálok egyet a gépről,
és többé semmitől sem kell tartania.
- Elnézést! - Ó, ne haragudjon! Bocsánat!
Uram, azt hiszem, ez az öné.
Bizonyára elejtette.
- Hozhatok önöknek valami italt? - Vizet kérek.
Én szintén, köszönöm.
Köszönöm.
Bocsánat, nem akarok tolakodó lenni...
...de ön nem rokona véletlenül, az elhunyt Maurice Fischernek?
De igen, az vagyok.
Ő az édesapám volt.
Rendkívüli ember volt az apja. Fogadja őszinte részvétemet.
- Parancsoljon. - Köszönöm.
Az apjára!
Nyugodjék békében.
- Pisilhettél volna elalvás előtt! - Bocsánat.
- Úgy látom valaki túl sok ingyen pezsgőt ivott. - Nagyon vicces.
Ez az időjárás nekünk annyiból jó, hogy valószínüleg taxival fog ülni.
- Te barom! Ha nem látsz, akkor ne vezess! - Most húzz el innen!
Csak hívjon fel! Hé! Taxi!
Jó napot! Vigyen a Marketra! Sietek.
- Maga mit művel? - Azt hittem, szabad a kocsi.
- Hát nem az! - Talán azért elvihetne.
Nincs talán! Meg tudna állni, és...
Nagyszerű!
Gyerünk!
Van benne ötszáz dollár, és a tárca is megér annyit...
- ...már megbocsásson, de nem szállnék ki félúton! - Attól tartok...
Fedezékbe!
- Ne! Ne! - Húzódjon le!
Ez nem volt benne a tervben!
Cobb!
Adj neki!
Egyben vagy?
Igen, megvagyok, minden oké.
- Fischer is ép bőrrel megúszta, legfeljebb hányni fog. - És Saito?
Vigyétek hátra Fischert! Gyorsan!
A hátsó szobába! Gyorsan!
- Eltalálták? Mennyire súlyos? - Nem tudom.
- Hol voltatok? Mi történt? - Megzavart egy tehervonat.
- Te vasútat raktál be egy belvárosi kereszteződésbe? - Nem én voltam.
- Akkor ki? - Az a kérdés, hogy érhetett ilyen támadás minket?
- Ezek nem mezei projekciók voltak; ezeket kiképezték erre! - Úgy van.
- Ki képezte ki őket? - Fischert, egy másik extraktor,
megtanította a tudatalatti védekezésre.
Ennek ki kellett volna derülnie a kutatáskor, ezt elszúrtam, bocs.
Miért nem derült ki?
- Higgadj le, jó? - Te engem ne csitítgass!
Az volt az istenverte feladatod, csupán annyi lett volna a dolgod,
hogy feltérképezd, mi vár minket Fischer fejében...
- hogy ne érhessen minket meglepetés! - Volt már dolgunk tudatalatti őrökkel.
Kicsit óvatosabbak leszünk, és nem lesz baj.
Ez nem volt a terv része; Saito haldoklik! Nézd meg!
- Ne hagyjuk itt tovább kinlódni! - Hagyd őt békén!
- De haldoklik, csak felébresztem.
- Ne! Nem ébredne fel. - Miért ne ébredne fel?
- Mert nem ébredne fel! - Eddig, ha álmunkban meghaltunk, felébredtünk.
Ezúttal nem.
A nyugtató nem enged felébredni.
De akkor mi lesz velünk, ha meghalunk?
- A váróba kerülünk. - Ez most komoly? - A váróba?!
- A strukturálatlan álomtér. - Az micsoda? Ott mi van?
Csak az üres, parttalan tudatalatti. Semmi sincs odalent. Legfeljebb...
...amit otthagyott egy olyan útitárs, aki egyszer már időzött a váróban.
Van köztünk egy ilyen.
- Méghozzá te. - Mennyi ideig lennénk bezárva?
- Legalább addig, amíg teljesen el nem múlik a nyugtató hatása. - Meddig, Yusuf?
Évekig, évtizedekig, nem tudom. Kérdezd őt! Ő már volt odalent.
- Mindenesetre őt vigyük fel! - Gyerünk, fogjuk meg!
Ez remek!
Köszönjük!
Tehát, össze vagyunk zárva Fischer agyában a kis magánhadseregével,
és ha meghalunk, addig ülhetünk a váróban, míg megzápul az agyunk.
Van kötszerünk?
Te tudtál a kockázatról, és nem szóltál.
Nem lett volna semmiféle kockázat, ha nem golyózáporral fogadnak minket.
- Ehhez nem volt jogod! - Csak így mehetünk le 3 szint mélyre.
- És te, te hogy mehettél ebbe bele? - Én megíztam benne!
Ja, hogy megbíztál! Tán beígérte a pénze felét?
Nem...
...az egészet, és azt mondta, csinált már ilyet.
Csináltál ilyet? Mármint Mallal?
- Az is ilyen jól sikerült? - Annak semmi köze ehhez.
Én csak haza akarok menni a gyerekeimhez.
Csakhogy bezártál minket egy csatatérre!
Ki fogunk jutni.
Folytatjuk az utat, elvégezzük a munkát, amilyen gyorsan tudjuk,
- és aztán kimegyünk a lökéssel, úgy ahogy terveztük. - Felejtsd el!
Ha lejjebb megyünk, még jobban beszorulunk.
Én inkább elmalmozgatok ezen a szinten.
Fischer testőrei bekerítenek, aztán rád támadnak.
Tíz óra repülés, ezen a szinten, egy hetet jelent...
...és annyi idő alatt bőven megölnek mindannyiunkat,
azt garantálom.
Csak úgy úszhatjuk meg, ha tovább megyünk, és elvégezzük a munkát.
Most lefelé vezet az egyetlen út.
Készüljetek!
Te gyere velem, dolgozzuk meg!
A biztosítóm az emberrablásért, fizet maguknak, akár tízmilliót is.
- Simán elintézzük. - Kuss legyen!
- Nem elég! - Minket a páncélszekrény érdekel, ami az apád irodájában van.
A kombináció kell nekünk!
- Én nem tudok semmilyen széfről. - A kombinációt attól még ismerheted,
és most elárulod!
Nem tudom.
Hiteles forrásból tudjuk, hogy tudod.
Igen, és ki az a forrás?
- 500 dollár egy ilyen? - És mit tart benne?
Pénz, kártyák, jogsi...
...és ez.
Használható?
Talán.
- Te jössz; egy órád van. - Egy órám?!
Úgy terveztük, hogy ezt reggel nyitom ki.
Meg azt is terveztük, hogy nem lövik mellbe Saitót.
Egy órád van rá, hogy szerezz valami használhatót!
- Te átkozott! - Ez mi?
A forrásunk.
Ez Peter bácsi.
Ne folytassák! Hagyják abba!
- A kombinációt! - Fogalmam sincs róla.
- Akkor miért mondja Browning, hogy tudod? - Én sem értem...
...de ha beszélhetek vele, akkor megkérdezem tőle.
Kaptok egy órát. Beszéljétek meg!
Nem esett bajod?
Jól vagy?
Ezek a vadállatok két napja kínoznak.
Bejárásuk van apád irodájába, és ki akarják rabolni a széfjét.
A kombinációról faggattak, de én azt nem tudom.
Én még kevésbé, nos...
Mi?! Maurice azt mondta: a halála után neked kell kinyitnod a széfet.
Nem, nem mondta meg a kombinációt.
Lehet, hogy megmondta, csak azt nem, hogy az a kombináció.
Ezt meg hogy érted?
Hát, hogy van egy olyan szám, vagy nem tudom, egy számsor,
ami nektek, amihez valami közös élményetek fűződik.
Nem igazán bővelkedtünk...
...közös élményekben az apámmal.
Na és édesanyád halála?
Az anyám halála után, tudod, mit mondott?
„Robert, ne öntsd a gyászt szavakba!”
- Az érzelmekkel mindig hadilábon állt. - Tízenegy éves voltam, Peter bácsi!
Hogy bírja?
Nagyon szenved.
A mélyebb szinteken jobban lesz, a fájdalmai csökkenni fognak.
És ha meghal?
Legrosszabb esetben,
amikor felébred, semmire sem fog emlékezni.
Cobb!
Akkor is állni fogom a szavamat.
Értékelem a jószándékát, de amikor majd felébred,
arra sem fog emlékezni, ki vagyok.
A várót érzi majd a valóságnak.
Egy egész életet fog lelélni odalent.
- Ősz öregember lesz. - Megkeseredett leszek?
Magányban várja a halált.
Nem!
Visszatérek,
és újra fiatalok leszünk, mindketten.
Pihenjen!
Ezek megölnek minket, ha nem mondjuk meg a kombinációt.
- Csak váltságdíjat akarnak. - Hallottam őket!
Bezárnak minket abba a kocsiba, és velünk együtt a folyóba lökik.
Tudjuk, hogy mi van a széfben?
Valami, amit neked szánt.
Maurice azt mondta, hogy ott van a legnagyobb ajándék a számodra:
a végrendelete.
- Úgy tudtam az ügyvédeknél van. - Nálunk is van egy,
de ez lép érvénybe, ha elfogadod.
A Fischer-Moro feldarabolásáról szól,
hogy feloszthatod apád cégbirodalmát.
Tönkre tehetném az örökségem?
- Miért javasolna apám ilyet? - Honnan tudnám?
Szeretett téged, Robert...
...a maga módján.
A maga módján.
A halála előtt...
...még utoljára odahívott magához,
már alig tudott beszélni,
de mindenképp mondani akart még valamit;
magához húzott,
de nem értettem meg...
...csak egy szót:
...csalódott.
Miért voltál a váróban?
Úgy vetted rá a többieket, hogy folytassák a munkát,
hogy nem árultad el nekik az igazat!
Igazat, és mi igaz?
Az igaz, hogy bármelyik percben átgázolhat rajtuk a tehervonatod,
és az, hogy Mal ámokfutóként tombol benned, de te nem mondtad el nekik,
és hogy nem csak Fischer agyának mélyére megyünk.
hanem a te agyad mélyére is,
és nem vagyok benne biztos, hogy a kedvemre lesz, amit ott találunk majd.
Együtt dolgoztunk Mallal, együtt kutattuk a mesterséges álmokat,
aztán pedig az álombeli álmokat is.
Egyre mélyebbre mentem le, egyre tovább, de nem számoltam azzal...
...hogy a röpke órák, hosszú évekké válnak lent a mélyben,
és hogy ez a mélység csapdába ejt.
Mire megérkeztünk a tudatalattink partjára,
már nem tudtuk, mi a valóság.
Teremtettünk magunknak egy külön világot.
Éveken át dolgoztunk rajta,
míg felépült a saját világunk.
Meddig voltatok ott?
Több mint ötven évig.
Úristen!
Hogy bírtátok ki?
Eleinte élveztük az isteni hatalmat,
a gond csak az volt, hogy semmi sem volt valódi, amit teremtettünk.
Egy idő után,
úgy éreztem, képtelen vagyok ott tovább élni.
Mal nem így volt vele?
Mal száműzte az igazságot, és bezárta valahová mélyre.
Pedig kezdetben tudta, de aztán...
...úgy döntött elfelejti.
Neki a váró lett a valóság.
Mi történt miután felébredtetek?
Nehéz visszatérni, miután lent voltál évekig, sőt évtizedekig...
...ismét fiatal testbe kerülni a már megvénült lelkeddel.
Láttam, hogy Malt bántja valami,
de nem árulta el, hogy mi.
Aztán, végül elmondta az igazat.
Egy rögeszme rabja lett,
és attól az egyetlen, makacs gondolattól,
minden megváltozott.
A világunkat álomnak hitte.
Azt gondolta, vissza kell jutnunk a másikba, mert az a valóságos,
és úgy juthatunk haza...
...hogy megöljük magunkat.
A gyerekekre nem gondolt?
Azt hitte, ők projekciók, és az igazi gyerekeink odafent várnak minket.
- Az anyjuk vagyok! - Nyugodj már meg!
Hogy nem látod a különbséget?
Ha ez az én álmom, akkor miért nem tudom irányítani?
Mert nem fogod fel, hogy álmodsz!
Azt mondta, nem tudom lebeszélni róla.
Hiába könyörögtem, érveltem, hiába mondtam neki bármit,...
a fejébe vette, hogy megteszi, de nem volt rá képes egyedül.
Túlságosan szeretett engem.
Aztán az évfordulónkon előállt a tervével.
Mit keresel ott?
Gyere te is!
Csak gyere be szépen a szobába! Rendben?
- Csak gyere be! Gyere! - Nem!
Leugrom, és te velem jössz.
Nem, én nem fogok.
Nem fogok, de kérlek, hallgass meg!
Ha leugrasz, nem ébredsz fel, ez eszedbe jutott?
Meg fogsz halni. Csak gyere szépen be! Gyere!
- Gyere be, és beszéljük meg ezt a dolgot! - Már eleget beszéltünk.
- Ne csináld! - Ha nem jössz ide, most nyomban leugrom.
Megbeszéljük, jó?
Rendben?
Arra kérlek, ugorj, és bízz bennem!
Ezt ne kérd, drágám!
Én képtelen vagyok, nem tudom megtenni.
Adj egy percet, és gondolj a gyerekeinkre!
Gondolj a kis Jamesre!
Gondolj Philipára!
Ha nélküled teszem meg, úgyis elveszik tőled őket.
- Ezt hogy érted? - Átadtam egy levelet az ügyvédünknek.
Megírtam, hogy nem érzem magam veled biztonságban,
mert megfenyegettél, hogy megölsz.
Mi? De miért írtál ilyet?
- Mert szeretlek, Dom. - Mire jó ez?
- Miért teszel ilyet velem? - Így már bűntudat nélkül itt hagyhatod őket,
és hazamehetünk az igazi gyerekeinkhez.
Nem, nem! Mal, hallgass ide! Jó?
Mal, nyisd ki a szemed! Kérlek...
- Vársz egy vonatra... - Mal, az istenit, ne csináld!
- ...egy vonatra, ami elvisz messzire, - James, és Philipa, rájuk gondolj!
- ...reméled, odavisz, ahova akarod. - Várnak a gyerekeid!
- ...nem tudod biztosan, - Mal, nyisd ki a szemed!
- ...de nem is fontos, - Mal, az isten verjen meg!
...mert ott is együtt lesztek.
Édesem! Figyelj rám!
Mal! Ne!
Jézusom!
Három pszichiátertől is igazolást szerzett, hogy nem elmebeteg...
...ezekután már esélyem sem volt megmagyarázni,
hogy ez a szörnyűség a természetéből fakadt.
Inkább elmenekültem.
Most rögtön vagy soha, Dom.
James! Philipa!
Gyertek be! Gyertek!
Akkor induljunk.
Ott hagytam a gyerekeimet,
és azóta sem mehettem vissza hozzájuk.
A bűntudatod szülte őt.
Abból meríti az erejét,
de nem te okoztad a halálát, hanem egy rögeszme, ami elpusztította őt...
és a megbízást csak úgy vihetjük sikerre,
ha megbocsátasz önmagadnak,
és ha tudsz, szembe szállsz vele.
- Én segítek legyőzni őt. - Ne, te nem.
Megteszem a többiekért...
...mert még csak nem is sejtik,
hogy az, akitől a legjobban kell félniük idelent, te vagy.
Indulnunk kell.
- Halljuk! - Kérem, én próbáltam, de nem ismerek semmiféle kombinációt.
- Csak találgatni tudnék... - Mit súgnak az ösztöneid?
Ott van a társunk az apád irodájában, és te fogod diktálni neki, mit üssön be.
Mondd az első hat számot, ami eszedbe jut, most rögtön!
- Ötletem sincs. - Most rögtön!
Monddj hat számot, most rögtön!
5 2 8 4 9 1
Ezzel mellélőttél!
Na, jó! A zsákot!
Autózunk egyet.
Mit szeretnél még?
Megölni?
Na, mesélj!
A kapcsolata az apjával még durvább, mint hittük.
Ez segítség? Hogyan?
Minél nagyobb a válság, annál nagyobb a katarzis.
Ha ilyen rossz a viszony, hogy békítjük ki őket?
- Épp ezen dolgozom. - Húzzál bele!
A projekciók a nyakunkon vannak.
Most kell tovább mennünk, még amíg megtehetjük.
Merjünk nagyobban álmodni, apukám!
A neheztelését át kell irányítanunk az apjáról a keresztapjára.
Kinyírjuk az egyetlen pozitív kapcsolatát?
Dehogy! Kibékítjük őt a jó apucival,
és leleplezzük a csúnya és gonosz keresztapját.
Igazából Fischernek kéne fizetnie minket.
Na és a testőrség? Lejjebb még durvábbak lesznek.
- Segítségül hívjuk Mr. Charlest. - Ne!
- Ki az a Charles? - Egy rossz ötlet! Amint rászállunk Fischerre a hotelben,
abban a percben lerohan minket a trestőrsége; bevetjük Mr. Charlest,
mint ahogy már korábban.
- Akkor segített? - Épp az a baj, hogy nem!
Az alany rájött, hogy álmodik, és a tudatalattija széttépett minket.
Az kiváló! A kudarcból tanul az ember, nem?
Kell valami elterelés.
Semmi gond: van raktáron egy csábos hölgyem ilyen esetekre.
- Figyelj, óvatosan vezess, rendben? - Bízd ide.
Lefogadom, hogy szétesik odalent minden.
Nem szabad korán ugranunk, ha elszúrjuk, nincs több dobásunk!
Benyomom előtte a zenét, a többi rajtatok múlik.
- Kész vagytok? - Mehet!
Szép álmokat!
Talán untatom?
Arra kért, meséljek magamról, de mintha nem figyelne rám.
Elkalandoztam, bocsánat.
Feltűnt Mr. Charles.
Mr. Fisher, nemde?
Örülök a találkozásnak. Rod Green vagyok, marketing és...
- A hölgy pedig? - Távozik.
Ha társaságra vágyna.
Nemigen látja őt többet, hacsak nem tényleg hatszámjegyű a telefonszáma.
528-491
Sajátos ismerkedési mód ellopni valakinek a tárcáját.
- Az ördögbe, csak tárca megért... - Legalább 500 dollárt, igaz?
Ne aggódjon a tárca miatt, az embereim visszaszerzik magának.
Ki vagy mi az a Mr. Charles?
Egy trükk, amitől Fischer szembe fordul a tudatalattijával.
- Mi a probléma vele? - A célszemély megtudja, hogy álmodik.
- Szinte felhívjuk a figyelmét magunkra. - Cobb maga mondta: azt nem szabad.
Legalább most már láthatod, mennyire veszi komolyan Cobb a saját szabályait.
Mr. Saito! Volna egy perce?
- Bocsásson meg, de... - Pillanat!
- Örülök, hogy felépült. - Örülök, hogy tréfás kedvében van.
- Légörvényben van a gép? - Nem, ez közelebbről jön.
Yusuf bénázik.
- Bocsánat, mit mondott, ki ön? - Rod Green, a marketingről...
...de tudjuk, hogy ez nem igaz.
A nevem: Mr. Charles. Emlékszik rám, ugye?
Én vezetem az itteni testőrségét.
Ön egy másik emeleten szálljon ki!
A tárcát dobja el! Már keresik a testőrök.
Rendben.
Nyerjünk Cobbnak egy kis időt.
Testőrség?
- Az jár a szobához? - Nem, dehogy.
A feladatunk a személyi védelem egy egészen különleges módja...
- ...a tudatalatti védelme. - Úgy érti, egy álomban?
Rám küldtek egy extraktort?
Mi pedig megvédjük tőle.
Minden jel arra utal, hogy valaki be akar hatolni az...
...álmain keresztül az elméjébe.
Ön nincs itt biztonságban.
A támadók eljöttek önért.
Szokatlan időjárás.
Érzi, ugye?
- Ez micsoda? - Cobb felhívja Fischer figyelmét arra, hogy az álom gyanús.
A tudatalatti keresni kezdi az álmodót.
Azaz engem. Gyorsan csókolj meg!
Még mindig néznek.
Egy próbát megért.
Azt hiszem, mennünk kell.
Érzi?
Önt kiképezték erre a helyzetre, Mr. Fischer!
Jelzés értékű a furcsa idő és a gravitáció ingadozása.
Ez nem a valóság...
...ön egy álomban van.
Az ellenőrzés legegyszerűbb módja,
...ha megpróbálja felidézni, hogy érkezett ide a hotelbe.
Emlékszik rá?
- Nem, nem igazán. - Rendben van. Lélegezzen mélyeket, ahogy tanulta.
Fogadja el, hogy egy álomban van, és én pedig, az ön testőre vagyok!
Megvan?
- Ön se létezik? - Nem.
Nem. Az ön tudatalattija vetít ki engem.
Azért küldtek, hogy megvédjem, ha egy extraktor megpróbálja...
...bevonni egy álomba, és attól tartok, most pontosan ez történik, Mr. Fischer.
Oké.
Rendben.
Ki tud vinni innen?
Azon vagyok. Jöjjön velem!
Jézus, maga meg mit művel?
Ezeket azért küldték, hogy elrabolják önt.
Ha azt akarja, hogy segítsek, meg kell őriznie a nyugalmát!
Együtt kell működnie velem, Mr. Fischer!
Ha ez egy álom, akkor csak meg kell halnom, és felébredek, igaz?
Nem tanácsolom, hogy megölje magát.
Valószínüleg benyugtatózták, ha most meghúzza a ravaszt,
még lejjebb zuhan.
Átkerül egy másik álomállapotba,
ön is jól tudja, miről beszélek...
...hiszen megtanulta.
Emlékezzen arra, amit mondtam!
Kérem a fegyvert!
- Ez a szoba van 528-as alatt? - Igen.
Idézze fel, Mr. Fischer, idézze fel mi történt mielőtt ebbe az álomba került!
Úgy rémlik,...
...úgy emlékszem, lövöldöztek, és hogy...
...esik.
Ó, Peter bácsi!
- Jézusom, elraboltak minket! - Hová vitték önöket?
- Egy kocsiba raktak minket. - Ez megmagyarázza a rázkódásokat.
Most is abban a kocsiban van. Folytassa!
Rémlik, hogy szó volt valami...
...akartak valamit egy széffel.
Istenem, miért ennyire nehéz visszaemlékezni?
Az álmot nehéz felidézni, még közvetlenül az ébredés után is.
Nézze, ehhez évek kellenek elsajátítani.
Önt és Browningot, azért vonták be ebbe az álomba,
hogy kilophassanak valamit az elméjéből.
Koncentráljon, és próbálja meg felidézni, hogy mi az!
- Mi lehet az? Gondolkodjon! - Egy kombináció.
Azt kérték, soroljam a számokat, amelyek elsőre eszembe jutnak.
Szóval egy számot készülnek kivonni a tudatalattijából ami bármit jelenthet.
Jelenleg egy hotelben vagyunk.
Talán szobaszámot keresünk.
Milyen számot mondott, Mr. Fischer?
Próbálja meg felidézni, ez most nagyon fontos!
Öt...
...öt, kettő,
- a harmadikra nem emlékszem. - Jó, ezzel már tudunk dolgozni.
- Ötödik emelet. - Vettem.
- Használsz időzítőt? - Nem, nekem kell találnom a pillanatot.
- Amíg ti alszotok, én várom a lökést, amit Yusuf küld majd. - Mi jelzi ha jön?
Megszólal a zene;
az pedig, hogy mikor éri el a kocsi a híd szélét, elég egyértelmű lesz.
Így hozunk létre egy kedves kis, összehangolt löketet...
...ám ha elsietjük, nem zökkenünk ki,
ha meg elkésünk, nem fogunk leesni.
- Miért nem? - Mert a kocsink szabadesésben lesz,
- és aki zuhanik, az súlytalan. - Az igaz.
Ők velünk vannak.
- Mr. Charles! - Tudja, hogy mi ez, Mr. Fischer?
- Igen, azt hiszem, igen. - Nyugtatóval akarták leküldeni.
- Már leküldtek. - De még lejjebb. - Ezt hogy érti?
Egy álom az álomban?
Üdv! Látom, átöltözött.
Parancsol?
Ó, bocsánat. Összetévesztettem egy barátommal.
Remélem, az illető is jóképű?
Ő Fischer projekciója Browningról.
- Figyeljük meg, hogyan viselkedik! - Minek?
A magatartásából kiderül, hogy Fischer bevette-e...
...amit Browningról sugallunk neki.
Peter bácsi!
- Együtt rabolták el vele? - Nos, nem egészen...
...ő már itt volt, és meg is kínozták.
Látta a kínzásokat?
- A rablók neked dolgoztak? - Robert...
Te akarod kinyitni a széfet?!
A végrendelet miatt?
A Fischer-Morónak áldoztam az egész életemet, nem engedhetem tönkretenni.
Nem fogom eldobni az örökségemet! Miért tenném?
Nem engedhettem meg, hogy bedőlj apád utolsó trükkjének.
- Milyen trükknek? - A végrendeletnek, az a nagy trükk.
Apád utolsó döfése; kesztyűt dob neked,
provokál, hogy magad alkoss valamit,
ezért mondja, hogy nem vagy méltó örököse az ő művének.
Ezért mondta azt is, hogy csalódott bennem.
Már megbocsáss, de...
...tévedett.
Te jobb céget építenél, mint amit ő valaha is tudott volna.
Mr. Fischer...
...hazudik.
- Honnan tudja? - Az a dolgom, hogy tudjam.
Titkol valamit, és nekünk ki kell derítenünk, hogy mi az!
Ugyanazt kell tennie vele, amit ő akart tenni önnel!
Belépünk a tudatalattijába, és megkeressük azt a titkot.
Rendben.
- Lent van! - Várjunk, akkor most kinek a tudatalattijába megyünk?
Továbbra is Fischerébe, de neki azt mondtam, hogy Browningéba,
hogy a pártunkra állítsam.
- És betörjön velünk a saját tudatalattijába. - Pontosan.
Mi a terved a testőrökkel?
A fiúk mindig vevők egy kis fogócskára.
- Csak érj vissza a lökésre. - Jó éjt, Mr. Eames!
Megvagy?
- Hé! Kész vagy? - Igen. Igen, én...
...jól vagyok, és felkészültem.
Cobb!
Mi van ott lent?
Remélem, a Fischernek szánt igazság.
Engem az érdekel ami rád vár.
Láttátok?
Eames, ez a te álmod.
Azt szeretném, ha elcsalogatnád az őröket a komplexumtól, érted?
- Ki viszi be Fischert? - Nem én.
Ha ismerem az utat, abból nagy baj lehet.
- Én terveztem a helyet. - Te mellettem maradsz!
Én megcsinálom.
Helyes, mondd el neki, amit kell befelé menet!
- Fischer, vele fog bemenni. - Rendben.
És maga?
Ez legyen mindig bekapcsolva, én egész idő alatt figyelni fogom.
Az ablakok fent jó nagyok, fedezni tudom ott, abból a toronyból. Látja?
Igen.
- És maga nem jön be? - Csak akkor tudhatja meg az igazságot az apjáról,
ha egyedül tör be Browning elméjébe.
Gyerünk, Fischer!
Fújjatok riadót!
Indulj!
Mozgás!
Remélem, kész vagytok.
Ne! Ez még korai!
Cobb! Hallod ezt?
Először úgy 20 perce hallottam, de azt hittem, csak a szél fütyül.
Igen, én is hallom; szól a zene.
- Akkor mi legyen? - Bele kell húznunk!
Tíz másodpercünk van az ugrásig.
Az Arthur szintjén három perc.
- Az nálunk mennyi? - Hatvan perc.
- Megjárják az utat 1 óra alatt? - Még le kell mászniuk a középső teraszra.
Akkor kell nekik egy másik út, ami közvetlenül odavezet.
Hé, arra!
- Én ezt útvesztőnek terveztem. - Kell, hogy legyen egy olyan út,
ami átvág a labirintuson.
Eames!
- Eames mit adott hozzá? - Baj lesz, ha elmondom neked.
- Mal megtudja, és... - Most nincs időnk itt trükközni! Betett valamit?
Egy szellőzőrendszert, ami átvág az útvesztőn.
Jó, akkor szólj nekik!
- Saito! - Tessék.
Paradoxon!
Mi volt ez?
A lökés.
- Cobb, elszalasztottuk? - Ahogy mondod.
Nem lehetett volna e helyett egy istenverte tengerpartról álmodni?
Cobb, akkor most hogyan tovább?
Igyekszünk végezni az újabb lökésig.
- Mikor lesz a következő? - Amikor a kocsi csobban.
Hogy fogtok ti leesni gravitáció nélkül?
Arthurnak két perce van, nekünk körülbelül húsz.
Bírja még?
Gyerünk vissza a bázisra!
Ezek úgy mennek felétek, mintha tudnának valamit.
Még tartsd fel őket egy kicsit!
- Gyere!
Ott van az előtér, abból nyílik a zártszoba.
- A zártszobának van ablaka? - Nem volna jól védhető, ha lenne.
Csak örüljön Fischer annak, amit ott talál.
- A projekciók a tudatalattija részei? - Igen.
- Most az agya tartalmát pusztítod el? - Nem csak a kivetüléseit.
Leértünk.
Menjen tovább, de siessen, egy egész hadsereg tart maguk felé.
Bent vagyok.
- Van bent még valaki. - Fischer, ez csapda, jöjjön ki!
Mi lesz, gyere egy kicsit beljebb!
Cobb!
Tudod, hogy ő nem valóságos.
- Honnan tudhatnám? - Mal csak egy kivetülés!
Fischer, Fischer az, aki valóságos!
Üdv!
Eames, azonnal menj az előtérhez, rohanj!
- Mi történt? - Mal lelőtte Fischert.
Nem tudtam előbb leszedni.
Nincs értelme újraéleszteni, az elméje csapdába esett odalent.
Ennyi volt.
Úgy érted, hogy feladjuk?
Ezzel vége, sajnálom.
Végül is, nem engem várnak hiába a gyerekeim, nemde?
De azért szégyen, hogy már sose tudom meg, valójában mi történt volna odabent.
Helyezzük el a bombákat!
Még nincs minden veszve...
...csak le kell mennünk Fischer után.
- Nincs rá időtök. - Pont ez az, hogy odalent lesz elég időnk...
...és megtaláljuk őt.
Úgy csináljuk, hogy amikor megszólal Arthur zenéje...
...a defibrillátorral újraéleszted.
Mi adunk neki egy külön lökést, lent a váróban.
Aztán küld be zártszobába. Amint a zene elhallgat,
felrobbantjuk a kórházat, és felmegyünk mi mindannyian, ugyanazzal a lökéssel.
Akár össze is jöhet,
ha Saito fedez, amíg kirakom a bombákat.
- Saitónak így nem marad esélye, igaz? - Hát nem valami sok.
Cobb, menjünk! Ezt meg kell próbálnunk!
Sok sikert, de ha nem értek vissza a lökésre, én nem várok itt tovább.
Igaza van! Igaza van, lemegyünk!
Bízhatok benne, hogy megteszed amit kell, ha Mal is odalent lesz?
Tudom is, hogy hol: ott ahol Fischer.
- Honnan tudod? - Onnan, hogy engem akart lecsalni oda.
Ott akar együtt élni velem, újra.
Jól vagy?
- Ez a világod? - Ez volt,
és őt is itt találjuk.
Gyere!
Saito! Saito!
Azt akarom, hogy vigyázzon Fischerre, amíg én elhelyezem a bombákat, oké?
Hogy valami haszna is legyen a turistának.
Ne butáskodjon!
Ez mind a ti művetek? Fantasztikus!
Sok éven át készült,
ahogy jöttek az emlékek.
Arra.
Ezen a mi környékünk.
Ezen a helyen éltünk.
Az ott az első lakásunk.
Aztán abba a házba költöztünk...
...és miután Mal terhes lett, az a ház lett az otthonunk.
Mindezt emlékezetből meg tudtátok csinálni?
Mint mondtam: rengeteg időnk volt.
És az?
Abban nőtt fel Mal.
- Nem lehet, hogy ott van? - Nem.
Gyere!
Családi házban akartunk élni, de szerettük az efféle épületeket is.
Itt nem okozott gondot a döntés, hogy melyikben lakjunk.
Hogy fogjuk visszavinni Fischert?
Összehozunk neki valamilyen lökést.
Hogyan?
Majd rögtönözök,
de valamit még tudnod kell rólam,
...és az incepcióról.
A gondolat olyan, mint egy vírus.
Ragályos,
és kiirthatatlan.
Az ötletmagból kifejlődött gondolat,
meghatároz téged,
vagy elpusztít.
Elég egy apró gondolat. Például, hogy...
...a világod nem valódi.
Egyszerű, apró gondolat, ám mindent megváltoztat.
Olyan biztos vagy a világodban? A valóságodban?
Vajon ő is az?
Vagy olyan elveszett, amilyen én voltam?
Tudom, hogy mi a valóság.
Sehol egy megbúvó kétség?
Nem érzed úgy, hogy üldöznek, Dom...
...hogy névtelen, nagyhatalmú vállalatok vadásznak rád a rendőrséggel karöltve?
Ahogy a kivetülései kergetik az álmodót.
Ismerd el...
...már nem hiszel az egyetlen valóságban!
Hát válassz!
Válaszd ezt itt!
Válassz engem!
Tudod, jól, hogy vissza kell mennem a gyerekeinkhez, mert te elhagytad őket.
- Elhagytál minket. - Ez nem igaz!
- De igen. - Össze vagy zavarodva.
A gyerekeink itt vannak.
Te pedig, szeretnéd újra látni az arcukat.
Igen, de én odafent akarom látni őket.
Hol van az odafent?
Hallgass az eszedre!
Ezek itt a mi gyerekeink, meglátod.
James! Philipa!
Ne csináld, Mal! Kérlek!
- Ezek nem a gyerekeim! - Ezt hajtod, de magad sem hiszed, amit mondasz.
- Nem hiszem, tudom! - És mi van, ha tévedsz?
Mi van, ha én tudom mi a valóság?
Mondogatod magadnak, amit tudsz...
...de mi az, amit hiszel?
Mi az, amit érzel?
A bűn.
Bűntudatot érzek,
és bármi történik velem,
bármennyire boldogtalan és zavarodott vagyok, a bűntudat mindig bennem van
és emlékeztet az igazságra.
Mi az igazság?
A gondolatot...
...ami felborított benned mindent: tőlem kaptad.
Te ültetted az agyamba a gondolatot?
Ez azt jelenti, hogy...
...azért tudtam, hogy az incepció lehetséges, mert elvégeztem rajta,
a saját feleségemen.
- Miért? - Mert itt ragadtunk.
Én tudtam, hogy el kell mennünk innen, de Mal maradni akart,
mert ő száműzte az igazságot.
Bezárta valahova mélyre.
Kezdetben tudta, de aztán úgy döntött: elfelejti.
Így ő is rab lett.
Elhatároztam hát, hogy megkeresem.
Átkutattam az agya minden zugát, és megtaláltam azt a titkos helyet,
feltörtem...
...és elültettem egy gondolatot.
Egy egyszerű kis gondolatot, de ami mindent megváltoztat,
hogy a világa csak egy álom.
Hogy nincs más menekvés, csak a halál.
Vársz egy vonatra...
...egy vonatra, ami elvisz messzire.
Reméled, hogy odavisz, ahova akarod.
Nem tudhatod biztosan...
...de az nem is fontos.
- Miért nem fontos? - Mert ott is együtt lesznek!
De azt nem tudhattam...
...nem is sejthettem, hogy az a gondolat elburjánzik, mint a rák.
Hogy az ébredés sem szabadít meg tőle,
és a valóságot is álomnak fogod tartani,
amiből a halál az egyetlen kiút.
Mal! Ne! Jézusom!
- Megfertőzted az agyamat! - Csak segíteni akartam.
Elárultál engem...
...de még jóvá tudod tenni, és beválthatod az ígéretedet.
Együtt lehetünk újra, Dom.
Velem lehetsz ebben a világban, ebben, amit mi együtt építettünk.
Cobb! Vinnünk kell Fischert!
Nem viszitek sehova!
- Ha én itt maradok, elengeded? - Te meg miről beszélsz?
Odakint megtaláljátok.
- Nézd meg, hogy életben van-e! - Cobb, ezt nem teheted meg!
Menj és nézd meg, él-e még! Eredj!
Itt van! Itt az idő! Azonnal indulnunk kell!
- Fogd Fischert, és vidd fel magaddal! - Nem maradhatsz idelent vele!
Tudom...
...de Saito mostanra meghalt, vagyis lekerült ide; őt is meg kell keresnem.
Nem maradhatok idelent többé vele, mert ő nem létezik.
Én maradtam az egyetlen dolog, amiben hiszel.
Azt kívánom,
és ennél többet nem is kivánnék, de...
de azt a csodálatos valakit, aki voltál,
a képzeletem nem tudja újrateremteni.
- Jól van? - Igen.
Nézlek...
...de csak egy árnyat látok.
Csak az árnyékát a feleségemnek.
A legtöbb vagy, ami tőlem tellett, de...
...bocsáss meg, de nekem ez nem elég.
Akkor ez elég valódi neked?
- Mit művelsz? - Rögtönözök.
Ne! Ne!
Menjen be, de gyorsan! Gyerünk! Menjen!
Olyan csalód...
..csalód...
- ...csalód... - Tudom, apu.
Csalódt...
Csalódtál, mert nem vagyok...
...olyan, mint te.
Nem!
Nem, dehogy...
...hanem mert megpróbáltál...
...olyan lenni.
Rajta! Gyerünk már!
Ez a lökés, Ariadne!
Muszáj vele menned!
Ne hagyd el magad!
- Keresd meg Saitót, és hozd fel! - Megfogom.
Ó, Mal!
Emlékszel mit mondtál, mikor megkérted a kezem?
- Igen. - Hogy az az álmod, hogy együtt öregszünk meg.
Azt megcsináltuk.
Együtt öregedtünk meg, nem emlékszel?
Olyan kimondhatatlanul hiányzol, de...
...a mi időnk már lepergett.
El kell, hogy eresszelek.
El kell, eresszelek.
Sajnálom, Robert.
A végakarata azt jelenti, hogy meg kell állnom a magam lábán.
Apám ezt akarja...
...és ez így is lesz, Peter bácsi.
Mi történt?
- Cobb ott maradt. - Mallal? - Megkeresi Saitót.
Elveszítjük.
Nem fog baja esni.
Azért jött, hogy megöljön.
Itt várok valakire.
Valakire egy elmosódott álomból.
Cobb!
Ez képtelenség! Mindketten fiatalok voltunk.
Én megöregedtem.
"Aki megkeseredetten...
...magányosan hal meg."
Visszajöttem önért,
hogy emlékeztessem valamire.
Valamire, amire egyszer már rájött...
...ez a világ nem igazi.
Eljött, hogy számon kérje rajtam az ígéretemet.
Hogy a szaván fogjam, igen.
Jöjjön fel!
Akkor újra fiatalok leszünk mindketten.
Jöjjön fel velem!
Jöjjön fel!
Kendőt, uram?
Úgy 20 perc múlva landolunk Los Angelesben.
Űrlapot adhatok önnek?
Köszönöm.
Kendőt, uram?
- Nem kérek. - Űrlapot adhatok önnek?
- Üdv itthon, Mr. Cobb! - Köszönöm.
Isten hozott!
Arra vannak!
James!
Nézzétek, ki van itt!
- Sziasztok! - Apa! - Istenem! Mekkorát nőttetek!
- Hogy vagytok? - Hát megjöttél?
- Nézd mit építettünk! - Mit építettetek?
- Építetünk egy igazi házat a sziklán! - A sziklán?!
- Hát azt meg kell néznem, és megmutatjátok? - Persze, apu!