Faceți reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.MY-SUBS astăzi
Vă pot invita să vă alăturați unui toast?
Da, poți.
A trecut un an și încă respirăm.
- Noroc naibii, noroc! - Noroc naibii, noroc!
Da.
Vom sărbători mai târziu, nu-i așa?
Iisuse.
Mă voi da la tine din toate părțile.
Lasă-mă în pace.
Chris, te-am văzut în baie și nu e impresionant.
- Să ți-o trag, Eleanor. - Nu ești în stare.
- Taci din gură, da? - Doar te tachinează.
E așa de ușor.
Fac un alt anunț.
Am un loc de muncă la The Guardian Gold.
Felicitări, omule.
6 luni. Și voi începe în septembrie.
Și eu?
Sunt 6 luni de stagiu.
Numai transporturi. Numai clienți puternici.
Nu e în Scoția?
Zâmbiți toată lumea!
Nu e ideal, evident.
E doar un drum cu trenul.
Cel puțin nu e în America.
De ce nu mi-ai spus până acum?
Tocmai am aflat, în această după-amiază.
Dar ai dreptate, ar fi trebuit să-ți spun.
Hei, băieți!
Uite și cățelul.
Luke! Cum e, frate?
Deci...
- Ce ai pentru noi? - Am de toate.
Ce zici de puțină pulbere albă pentru început?
Paul e primul, clar.
Nu, eu n-ar trebui să...
- Dar asta-i ideea. - Da.
- Dă-i drumul. - Bine.
- Mai ai? - Da.
Ține-o așa, partenere.
- Cum merge, Felix? - Nu merge.
- Ai făcut mișcarea? - Cu Gemma?
La absolvire orice-i posibil.
Nu e adevărat. Unele lucruri nu-s posibile.
Nu contează cât de mult le dorim.
E doar o chestiune de încredere.
Ăsta-i un domeniu în care te-aș putea ajuta.
Hai, înfierbântatule.
Hai, s-o facem murdar.
Așa cum îți place.
Bună, Gemma.
- Bună, Felix. - Putem vorbi?
Bine.
Evident, nu mă ridic la nivelul tău,
dar vreau doar să te întreb ceva.
Să mă întrebi ce?
Dacă vrei să ieși cu mine într-o zi.
Ceva de genul o cafea sau un film.
Șezi.
Paul?
Nu am sentimente pentru tine așa cum îți dorești.
Dar sunt sigură că cineva va avea.
Trebuie doar să fii curajos și să cauți în continuare.
Ești o fată bună, mulțumesc.
Serios. Ești un băiat dulce și galant.
Spre deosebire de unii pe care-i cunosc.
Și, de ce ești cu el?
Adevăr sau provocare, tipilor?
10... 9... 8...
7... 6... 5...
4... 3... 2... 1...
Da, da, termină.
Adevăr sau provocare, d-le șchiop?
Adevăr, presupun.
"Adevăr, presupun."
Adevăr să fie.
Fii gentilă.
Deci, Felix...
Spune-mi...
Dac-ai avea un bilet de aur
și ai putea alege orice fată,
sau orice tip,
să mergeți la etaj
pentru o rapidă, fără complicații
și fără întrebări... tăvăleală.
Cine ar fi?
De fapt, aici e...
biletul de tăvăleală gratuită.
Cine e norocoasa fată, Felix?
Cine este Felix?
Cine e norocoasă, Felix?
Îmi pare rău.
Vreau să joc. Haide.
Hai, să jucăm. Adevăr sau provocare, târfă?
Tu și cu mine.
Oprește-te, Chris, doar ne prosteam.
Adevărul. Arăt ca un clovn pentru tine?
- Nu. - Atunci de ce mă iei în balon?
A fost doar...
A fost doar un joc. Am fost doar...
- A fost doar un joc. - Cu figuri și de-alea.
- Nu. - Nu?
Mai bine să aflăm dacă o ai suficientă.
Gemma ar trebui să știe.
Nu. Lasă-mă în pace!
Măi rahat mic.
Ești bine, Felix?
Plângi? Fătălăule.
Plângi, dar nu te pune cu mine!
Asta a fost intens.
Ești așa un ticălos.
Ce vrei să spui?
Pleacă, ca o fetiță.
Sănătate, omule.
Da.
ADEVĂR SAU PROVOCARE
Traducerea: amper Subtitrari-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Sync: Alex Ciobanu ~Zuzuitu'~
Cum a fost de Crăciun?
Cam plictisitor.
E bine să fii înapoi.
- N-ai venit la McGinty. - Nu am putut. Cum a fost?
Gemma a fost acolo.
Și?
Doar ziceam.
Ai auzit că m-a părăsit, nu?
Am auzit.
Sunt foarte supărat pe mine.
Era cu siguranță bună.
Și se spune că romantismul a murit.
A fost vina lui Felix.
Dar asta a fost cu luni în urmă.
- Ești sigur că ăsta-i motivul? - Pentru ea, da.
A spus că a văzut cum eram cu adevărat și bla bla bla.
Dar îți spun, el ar merita niște pumni în față.
Deci, mai precis de ce mergem la onomastica lui?
Nu știu.
Băutură gratis, distracție, ca de obicei?
Părinții lui au un conac.
Da, e uriaș.
Și două case la țară.
Bătrânul este judecător.
Pariez că va fi acolo.
Și, țigări de foi, te rog.
Face 35.59 Ł.
Mă simt sexi în hainele astea.
Norocul lui Paul.
S-o creadă el.
S-a întors de câteva zile și încă nu ne-am...
Crezi că și-a pierdut interesul?
Dar tu?
Greu de crezut, nu-i așa?
- Familia Haut-bois... - Se zice familia Hautbois.
- Familia Hautbois... - Da.
are proprietăți mari în Cambridge și Slough.
Conacul este domeniul familiei încă din secolul al XVII-lea.
Terenul include un lac privat
și câteva sute de hectare de pădure.
Impresionant, sunt putrezi de bogați.
Ce-i cu brusca ta obsesie pentru bani?
Nici unul dintre noi nu e sărac.
Compania tatălui lui Eleanor a falimentat în vara asta.
Rahat! Îmi pare rău.
Nu poți cumpăra fericirea, nu?
Adică, uită-te la cazul "șchiopului".
Sper că e bine. E destul de drăguț.
Într-un fel compătimitor.
Știu că se trezește partea maternă din tine,
dar sincer, cred că e un ciudat.
Ar trebui să scrii asta pe felicitarea de ziua lui.
Ai folosit cuvântul "matern" să mă descrii?
Sigur ăsta-i locul potrivit?
Omul meu.
- Ești bine? - Da, mă bucur să te văd.
- Bună, băieți. - Bună, Gemma.
- Bună, Chris. - Bună, Luke.
Ați venit de mult?
Tocmai am sosit.
Deci, unde e petrecerea?
Alo?
Ține-te bine.
Bună ziua, am venit la petrecere.
- Casa este închisă. - Putem vedea, amice.
Suntem prieteni cu Felix.
- Prietenii lui Felix? - E onomastica lui.
Mergeți la cabană.
Va trebui să urmați drumul prin pădure vreo 800 de metri.
Bine. Mersi.
Va trebui să mergeți pe jos.
Drumul e prea rău pentru autoturisme.
Bine...
Bine ați venit la țară, tipilor.
Doar mie mi se pare sau e înfricoșător?
Doar ție, fetiță.
Ce e asta?
E acceptabil dacă trecem pe margine.
Oprește-te, mă vei duce pe sus.
Cum?
Pantofi, de 300 Ł. Vino.
E timpul să mergem.
Ai vorbit ca o adevărată doamnă.
Ai grijă! Luke, pantofii mei!
Ia-i repede să nu cadă în noroi.
Dumnezeul meu.
Elegant.
Urcă pe mine.
Ok, ține-te bine.
Deci...
Ce mai faci?
Bine. Super, de fapt.
- Și tu? - E în regulă.
Sigur, țin bine deschiși ochii.
Serios?
Da, întâlnim diferite tipuri de oameni.
Ar fi frumos dacă am ajunge
să apreciem valoarea a ceea ce avem.
Te face să realizezi că nu e atât de special cum ai crezut.
Chris, asta-i aproape auto-dezaprobare.
Și funcționează?
Nu te-ai schimbat deloc, așa-i?
- Care-i problema? - Nu a fost amuzant.
- Sunt Justin. - Ding-dong.
- Fratele lui Felix. - Bună.
Scuze pentru noroi.
- Bună, sunt Gemma. - Îmi pare bine.
Sunt Chris. Scuză-mă.
Bine.
Trebuie explicat că e o situație neplăcută.
Felix ar fi sosit ieri, dar e blocat în străinătate.
- Undeva în Chile. - În Chile?
Da, știu, e bizar.
E voluntar la un spital și îi place.
E tot ce știu.
Petrecerea de ziua lui trebuia să fie o surpriză.
Dar zborul său a fost anulat.
Am telefonat, încercând să anunț oamenii
dar nu am făcut o treabă prea bună,
desigur.
Deci nu e nici o petrecere?
Îmi pare rău.
Dar uite, e suficientă băutură și mâncare
loc pentru dormit dacă decideți să vă petreceți noaptea aici
și sper s-o faceți.
Știu că Felix ar fi fost de acord.
Haide, hai să facem asta.
Luke. Luke, nu?
- Da, așa e. - Bine.
Ia 6 pahare. Prieteni, eu voi deschide șampania.
Atunci să petrecem.
E fierbinte.
E drăguț.
Uită-te la el, e ca un luptător în cușcă.
Sălbatic și feroce.
Mai e și bogat, nu uita.
E perfect.
Dacă n-ar sta de vorbă cu iubitul tău...
Ce iubit?
Dar îl iubești pe Paul, nu?
Dragă, acum nu-mi amintesc nici măcar numele lui.
Deci, cu ce te ocupi Justin?
Sunt militar.
Respect.
- Ai luptat? - În Afganistan.
3 ani. Numai sânge și nisip.
- Ești cu Eleanor, nu? - Păcatele mele, da.
Dar nu sunt convins că vom ajunge...
- Dar tu și Gemma sunteți împreună? - ... undeva.
De ce? Ești interesat?
Nu, nu e genul meu. E mai mult pentru Felix.
Da, desigur.
De ce e amuzant?
Crezi că nu-i pentru ea?
A încercat la sfârșitul școlii. Nu a mers prea bine.
- Azot? - Da, te rog.
Nu, eu mai vreau băutură.
Pare de treabă.
Pare indiscret, vrei să spui.
Asta te va înveseli.
Păcat că Felix nu-i aici.
Vorbea tot timpul despre voi.
Serios?
Da, doar sunteți prietenii lui, nu?
Da.
Suntem cei mai buni prieteni
al domnului Felix.
Spune-ne despre Chile. A fost o decizie importantă.
Familia a considerat că-i va face bine.
Pentru a-l întări un pic.
Să devină mare și puternic ca fratele mai mare.
Doamne.
Trebuie să-l simți. Parc-ar fi o piatră, Gemma.
Trebuie s-o ierți. E o nerușinată.
Nu, serios, haide. Pune mâna.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
O dau jos.
Dumnezeule.
Du-te.
Scuze.
Ciao.
Ai niște cicatrici.
Am fost adesea zgâriat.
Dar aia?
E un experiment din tinerețe.
Am vrut să văd dacă pot suporta durerea.
Și ai putut?
Lejer.
Vom umple niște baloane.
Am o idee mai bună.
Adevăr sau provocare?
Provocare.
Ceva sugestii?
Cred c-ar trebui să fie mai sexi petrecerea.
- Ce credeți, băieți? - Da.
Pot fi sexi.
Eleanor...
Te provoc...
să-i dai lui Gemma...
un sărut lung fierbinte și umed pe gură.
- Cu limba? - Absolut.
Scuze eu nu pot spune nimic?
Nu.
Regulile jocului, dragă.
Da, încă mă mai pricep.
Nu te aștepta ca eu și Cris să facem asta.
Nici să nu te gândești.
Da, asta spuneam și eu.
Așa ceva nu-i de mine.
Bine, terminați și rotiți naibii sticla.
Adevăr sau provocare, Gemma?
Nu știu. Adevărul.
Mă vei primi înapoi?
Nu este momentul.
E momentul perfect. Adevărul, Gemma. Te iubesc.
- La naiba, Chris. - Mai dă-mi o șansă.
Știi că-ți dorești.
Nu. Îmi pare rău.
Autobuzul plecase, Cris.
Spun să trecem peste, tipule.
Aleg adevărul.
Felix nu e în Chile.
Atunci... unde e?
Treaba e că...
s-a spânzurat.
Ce?
S-a spânzurat.
Chiar aici, de bârna aia.
- E o glumă, omule? - Nu e glumă, omule.
Chiar asta s-a întâmplat.
Eram în Afganistan plin de sudoare, sânge și teamă.
Când am venit acasă, mi-am găsit fratele legănându-se de tavan.
Îngrijitorul l-a dat jos.
Poveste adevărată.
Dar asta e groaznic.
A fost o tragedie, evident.
16 generații de catolici francezi.
Sinuciderea este o rușine pentru familie.
Ca să nu mai vorbim de lașitate.
Deci, de ce suntem aici?
Trebuie să-i dau de capăt.
E în joc onoarea familiei.
Trebuie să știu ce s-a întâmplat.
Deci n-a fost o petrecere, suntem doar noi?
Adică a fost un fel de înscenare?
Sunteți prietenii lui.
M-am gândit că ați putea fi de ajutor.
Haide, Paul. Plecăm.
Nu pot conduce. Sunt praf.
A fost o petrecere la încheierea anului.
Cred că s-a întâmplat ceva acolo.
S-a sinucis, omule.
E trist, dar se întâmplă.
Nu văd ce-am putea face în privința asta.
Și n-ar fi trebuit să ne aduci aici sub pretexte false.
E foarte deranjant.
Asta era în buzunarul lui.
A trimis-o vreunul dintre voi?
Asta e cheia, asta l-a condus la sinucidere.
"Adevăr sau provocare, târfă?"
Ce înseamnă?
Sunteți prietenii lui, trebuie să aveți vreo idee.
Destul cu asta, plec. Cine vine?
- Nu putem ajunge la mașini. - Ne asumăm riscul.
Nu am terminat încă, Chris.
Eu da. Dă-te la o parte.
Nu pot face asta.
- Doamne! - Ia-o ușor!
- Justin, n-o face! - Să nu fac ce?
Asta?
Doamne!
Asta se întâmplă când oamenii nu respectă ordinele.
Luke, scaunele, adu-le.
Adu-le!
Justin, nu știu ce crezi c-am făcut, dar greșești.
- Noi n-am făcut nimic. Trebuie să... - Gemma, liniște!
Eleanor, Gemma, ședeți.
Asta-i, nu?
De-aia suntem aici?
Ți-am spus să șezi.
Luke.
Mâinile. Leagă-le.
Fără apeluri telefonice. Fiți raționali.
Luke, adu celelalte scaune.
Mișcă!
Pune cheile mașinilor și mobilele în cutia de pe masă.
Chris...
Știu că aștepți, omule. Să alegi momentul potrivit...
Ăsta nu-i acel moment.
Sunt mai rapid decât tine și sunt înarmat.
E evident.
Acum vreau să te ridici încet,
să mergi pe scaun și să stai cu mâinile la spate.
Poți să faci asta pentru mine?
Nu-i nevoie să spui nimic.
Dă din cap, dacă ești de acord.
Te vreau...
pe scaunul ăla.
Ați cauzat asta...
voi înșivă.
Dar totul se va termina în curând.
Vreau ca unul din voi să spună că a trimis cartea poștală,
- și totul se termină. - Nu știm cine a trimis-o.
- Te rog, nu știm. - Nu-i pasă dacă știm sau nu.
Vrea doar să ne chinuie.
- Nu-i așa? - Vă dau un răgaz să vorbiți.
Aștept afară.
Dar sunt cu ochii pe voi.
Luke.
Vino.
Tu ai trimis cartea poștală, Luke?
În nici un caz, omule.
Abia îl știam pe fratele tău. Fără supărare.
Sunt doar tip de chefuri. Aduc droguri și fac băuturi.
E ceva superficial, serios.
Ar trebui să-ți mulțumesc, Luke.
Dacă nu mă ajutai, poate lucrurile erau un pic mai...
murdare.
Ești un om bun.
Treaba asta cu cartea poștală...
Nu știu, poate c-ar trebui...
- s-o lași baltă. - Nu pot face asta, omule.
Am nevoie de răspunsuri. Îți dai seama, nu?
Da, evident ești supărat de ceea ce s-a întâmplat.
Sunt supărat, Luke.
Sunt foarte supărat. Nu vreau să fac jocul ăsta.
Sigur că nu.
Ce situație de rahat.
Exact așa ai spus, Chris.
"Adevăr sau provocare, cățea." Asta i-ai spus lui Felix.
Ce vrei să spui?
- Că am trimis cartea poștală? - Păi, știu că n-am trimis-o eu.
Cățea! Vrei să mi-o tragi, nu-i așa?
- Vrei să-i spui despre luptă. - Calmează-te, Chris.
- Nu-mi spune să mă calmez! - Chris!
Taci din gură!
Din cauza acestui idiot vom muri!
A spus că nu el a trimis-o.
A spus-o, tipule.
A spus: "Adevăr sau provocare, cățea."
Ai zis...
Nu e secret. Și alții au auzit. Putea s-o trimită cineva.
Da, dar tu ai spus asta.
Și ce dacă am spus-o?
De ce naiba aș scrie-o pe o carte poștală?
- Pentru că te-am lăsat, nu-i așa? - Ce?
Am spus că te las din cauza felului în care te-ai purtat cu Felix.
Am spus că de-aia te părăsesc.
- La naiba! - Nu am trimis eu cartea poștală!
Dacă Chris spune că nu a trimis cartea poștală, atunci așa e.
Sfârșitul discuției.
Suntem în mare rahat aici. Cu toții suntem.
Să ne concentrăm cum ieșim din asta, da?
Continuați să răsuciți legăturile.
Sunt puternice, dar se întind. Poate unul dintre noi se eliberează.
Spune-mi despre petrecere.
- Ce vrei să știi? - L-ai văzut pe Felix acolo?
- Da, l-am văzut. - Ai vorbit cu el? Părea bine?
Era bine, știi? Era în regulă.
Chris a menționat ceva despre Gemma.
Felix a plăcut-o.
I-am spus să încerce. La sfârșit de an, orice e posibil.
- Credeai că nu-i de nasul lui. - Nu, deloc!
Avea doar nevoie de încredere. Căci asta le place fetelor...
Un pic de încredere.
Deci i-ai vândut droguri?
Doar două linii. Jur, am vrut doar să-l ajut.
A fost o eroare de judecată.
Sunt doar un tip de chefuri.
Gemma e o comodă chiar în spatele tău.
E un sertar și probabil unelte.
- Bine, voi încerca să-l ajung. - O fi vreo linie de telefon.
Conectată la casa principală.
Și o alarmă împotriva hoților, să apelăm poliția dacă putem.
Cum ești? Bine?
Mai bine decât tine, dragă.
Voi fi bine.
Crezi că Chris ar fi putut trimite cartea poștală?
Nu știu. Poate.
Dar, de fapt, nu știu.
Pot conta pe tine, Luke?
Sigur.
Lucrurile pot deveni urâte.
- Nu vreau să-ți vină ceva idei. - În nici un caz.
Vreau doar să scap din asta.
Toți vrem.
Bun bărbat.
Luke?
Nici unul dintre noi n-a trimis cartea poștală, Justin.
Serios.
S-a mers prea departe. Eliberează-ne și lasă-ne să plecăm.
Nimeni nu va vorbi.
Ai cuvântul meu.
Uite ce vă propun...
Dacă cineva recunoaște că a trimis cartea poștală...
- vă las să plecați. - Și dacă nimeni nu recunoaște?
- Vom juca Adevăr sau Provocare. - Ești plin tâmpenii.
Vom vedea cine-i așa.
Adevăr sau provocare, Gemma?
Alege unul.
Adevăr.
Cine crezi că a trimis cartea poștală?
- Nu știu. - Vreau părerea ta sinceră.
Sincer. Nu știu.
Ticălosule!
Să încercăm din nou.
În opinia ta sinceră,
dintre cei de-aici, spre care înclini cel mai mult să crezi
că a trimis cartea poștală?
Chris.
- Gemma... - Scuze, nu știu pe altcineva.
Ea nu știe, Justin. A spus-o pentru că se teme.
Gemma l-a părăsit pe Chris din cauza lui Felix.
- Poate c-a vrut răzbunare. - Asta-i ridicol!
- Pe drum, ziceai că i-ai da pumni. - Vreau să lovesc pe toată lumea.
- Tu ai trimis cartea poștală? - Nu. Rahat!
Așteaptă. Cum arată ștampila?
Când e datată cartea poștală?
7 septembrie. Londra.
Am fost în Spania, proștilor.
Timp de trei săptămâni. Paul, poți confirma.
La începutul lui septembrie, n-am fost la lacuri pentru că eram în Spania.
Așa e, era în Spania.
- Putea cineva s-o trimită pentru tine. - Haida-de!
Poate ai pus-o pe mama ta s-o trimită, ai vrut un alibi!
- Poate tu ai trimis-o, dai vina pe mine? - Minciuni!
- Asta ai spus... - Nu asculta.
- El știa... - Taci din gură!
Destul.
Vreau o mărturisire.
Vom continua să jucăm până vom avea una.
Adevăr sau provocare, Chris?
Provocare, nemernicule.
Provocare va fi. Un moment.
Luke?
- Ce dracu? - Ajută-ne.
- Nu pot, nu pot. - Te rog.
Îi spuneam ăsteia...
"testul cu acid".
Ușor de improvizat.
Foarte util...
pentru a motiva prizonieri.
Următoarea parte...
nu e prea drăguță.
Deschide.
Acum... E mult mai ușor...
dacă te relaxezi.
Las-o în pace, nemernicule!
Două containere.
Unul cu apă.
Altul cu acid de baterie.
Trebuie să alegi.
Asta e provocarea.
Nu, nu voi alege.
Spune-mi cine a trimis cartea poștală.
Nu știu, bine?
Chris, voi alege un robinet.
Dacă alegi tu, Gemma are 50% șanse de supraviețuire.
Dacă aleg eu, nu are nici o șansă.
Stânga...
sau la dreapta?
Ești bolnav. Ești nebun.
Haide, durule. Poți s-o faci.
- Alege una. - Ești un psihopat.
Cine a trimis cartea poștală?
Dacă aș fi știut, crezi că nu-ți spuneam? Nu știu!
Ai 5 secunde, Chris.
5...
- 4... - Te rog, nu-i face rău.
- Te rog, nu a făcut... - 3. Un indiciu, eu zic stânga.
Stânga, stânga. 2...
- Dreapta, deschide dreapta. - Te înșeală.
- Chris decide. - Spune stânga, să alegi dreapta.
Poate că nu vreau s-o rănesc pe Gemma.
Nu-ți pasă pe cine rănești.
- De ce? - Stânga.
- Aleg stânga. - Stânga o deschid.
Bună alegere, Chris.
Dragă, dragă, îmi pare rău.
Îmi pare rău, dragă, m-a făcut să aleg.
Presupun că o întâlnire iese din discuție acum.
Îmi pare rău, m-a făcut să aleg, m-a obligat.
Se-nvârtește, se-nvârtește...
și unde se oprește?
Nimeni nu știe.
Foarte bine.
Eu voi juca.
Adevăr.
De ce noi?
De ce voi?
De ce pe noi cinci? De ce ne-ai ales pe noi?
O fotografie de lângă patul lui Felix.
Cinci fețe răzuite. Fețele voastre.
Asta nu dovedește nimic.
Dacă a fost suficient pentru Felix...
e suficient și pentru mine.
Frumoasa Eleanor.
Adevăr.
Cine ar trebui să fie următorul supus testului?
Nimeni. Nimeni n-ar trebui.
Trebuie să alegi un prieten sau îl vei face tu însăți.
Pe cine alegi?
Du-te dracului!
- 5 Secunde. 4... 3... 2... - Chris.
- Îmi pare rău. - N-a fost așa de greu, așa-i?
Îmi pare rău.
Am nevoie de o băutură.
Luke. Te rog.
Uită-te în sertare.
Găsește ceva, ce se poate folosi ca armă.
Ceva mic, ce poți ascunde. Poate o șurubelniță.
- E prea rapid. - Nu, când nu te vede.
Când învârtește sticla nu e atent.
Dacă reușești, totul se termină.
Nu știu, omule.
O să ne omoare, Luke.
Și pe urmă, te omoară și pe tine.
Pricepi asta? Te va ucide.
Chris...
Începem?
Eu am fost. Eu am trimis cartea poștală. Mărturisesc.
Tu erai în Spania.
Am scris-o înainte de-a pleca.
I-am zis mamei s-o trimită, să am alibi. Eleanor avea dreptate.
Eu am făcut-o.
Îmi pare rău, Chris.
M-ai convins de prima dată. Altcineva va trebui să mărturisească.
În numele Domnului. Cineva, vă rog.
- Vă rog. - Hai, nu-mi face de-astea.
- Te rog! Nu! - Manierele, omule.
Vrei adevărul, Justin?
- Fratele tău era un ciudat. - Nu, nu-i adevărat.
Ba da, așa-i! Un ciudat.
Un sucit, un disperat.
Credeam că erați prietenii lui.
Nu avea prieteni. Nimeni nu-l plăcea.
Nici unul dintre noi.
Deci, ați privit în timp ce Chris l-a bătut?
Nu am văzut lupta.
Dar l-am văzut pe Felix.
Eram la etaj, în dormitor.
Eleanor îmi făcea felație
și Felix se uita la noi.
Ce?
Primeam o felație
și Felix stătea în ușă holbându-se la mine.
Aveam cocoșelul afară.
I-am spus să dispară, firește.
Dispari, poponarule.
Cred că astea au fost cuvintele.
Și i-ai spus fratelui meu poponar.
Vrei să zici că fratele meu e poponar?
Spun că nu știu cine a trimis cartea poștală.
Și nici nu-mi pasă.
Nici unuia dintre noi nu-i pasă de Felix.
Am venit doar pentru băutură gratis.
- Stânga sau dreapta, Paul? - Du-te de te-mpușcă!
Stânga sau la dreapta?
- Stânga. - Stânga să fie.
Ticălosule!
Nu!
Ticălosule!
Paul a avut dreptate.
Nu am fost prieteni cu Felix. Nu chiar.
Dar am vorbit cu el în noaptea petrecerii
și a fost gentil, Justin.
Era vulnerabil și singuratic.
Dar avea un suflet bun.
El n-ar fi vrut asta.
Nu l-ai cunoscut deloc.
Nu și-ar fi dorit această cruzime.
Sunt sigură.
Poate că ai dreptate.
Accept o parte din ce-ai spus.
Felix era retras.
Chiar ciudat.
Dar provenim din aceleași gene. Am fost forjați în același foc.
Această slăbiciune nu era în natura lui.
Toate astea le faci în numele lui.
Dacă ar vedea asta, ar fi dezgustat.
Suntem o familie mândră, Gemma.
Oameni ca tine nu pot înțelege asta.
Rușinea l-a împins să facă ceea ce-a făcut.
Și mândria cere o plată pentru această scăpare.
Mândria lui. Mândria mea.
- Te rog. - Destul cu vorba.
E timpul să jucăm.
Alo?
Un prieten de-al vostru.
E Jonesy, deschideți.
Scapă de el.
Voi asculta.
Ce se întâmplă? Sun de câteva ore.
- Îmi pare rău, omule. - Nici un sunet, oameni buni.
M-am gândit c-ar fi un mega-chef la țară.
E plictisitor. Nu e nimeni aici. Doar câțiva fraieri.
Intru să-i salut.
Serios, nu vrei să mergi acolo.
Serios, vreau. Sunt pe drum de 3 ore.
20 Ł pe benzină, am venit prin noroi. Ți-am urmat GPS-ul.
În plus, mi-am schimbat tura, trebuia să lucrez noaptea asta.
Calmează-te, omule. E o petrecere privată.
E cam ciudat. Ce se petrece, Luke?
Nimic.
Mă tragi în piept?
- Nu. - Pricep, ești ocupat să vinzi
marfa ta și nu mai ai nevoie de-a mea.
- Ai înțeles greșit. - Bine, bine.
Spune-i șefului și vezi ce zice.
Pentru Dumnezeu, Jonesy!
Astea nu cresc în copaci. Știi cum este.
Stau în așteptare până rămâi fără.
- Stau aici. - Du-te de aici!
Du-te!
Tocmai îi explicam de petrecerea privată.
Nu e nici o problemă. Iau un taxi.
Ai grijă.
De ce nu vii și tu?
Nu vreau să deranjez. Poate altă dată.
- Ghidează-mă. - Întoarce-te și leagănă spatele.
Asta e.
Bine.
Vino înăuntru, insist.
Repede. Haide.
Poți s-o faci.
Hai mai repede!
Rahat!
Să vedem dacă-ți place.
Gemma, ascultă-mă.
Fii atentă. E un ferăstrău, simte-l cu vârful degetelor.
Nu-l pot ajunge.
Nu-l ucide!
Nu-l pot lăsa să trăiască.
- Te rog! - Slăbiciune, Luke! Slăbiciune!
Gemma... haide.
Poți s-o faci.
Prinde-l.
Să-ți spun ceva.
Mai sunt 3 cartușe.
50% șanse să scape cu viață.
Dacă trăiește
îl las să plece.
Vrei să-l împușc?
Trezește-te, Luke!
Îți dau o șansă să-l salvezi.
Sau poți îndrepta arma spre mine,
dar ai doar o singură șansă.
Și dacă nu e cartuș...
Ei bine...
Depinde de tine.
Te rog, nu mă împușca.
Nu depinde de mine, frumosule.
E timpul deciziei, Luke!
Eu sau poponarul?
Doamne!
E o șansă de 50%.
E timpul să alegi.
Cinci secunde.
Patru...
- Nu! - Trei...
Doi...
Unu.
Te rog, Luke!
Gemma, Gemma, fugi.
- Fugi. - Dar tu și Paul?
Nu e timp. Gemma, fugi, te rog! Du-te.
Rahat.
Ar fi... Ar fi putut să ne elibereze.
Puteam găsi unelte, cu care să luptăm.
Am fi putut fugi.
Nu poți să fugi nicăieri.
Ai făcut bine, Luke.
Ai arătat curaj.
Ține-l. Ești în familie acum, am încredere în tine.
Dacă află cineva?
Crede-mă, Luke.
Suntem plasați mai presus de lege.
Când totul se va termina,
putem dispărea.
Oamenii tatălui meu rezolvă chestiile astea fără să atragă atenția.
Tatăl tău știe despre asta?
Toată treaba asta e o rușine mai mult decât orice.
Datoria mea era clară,
să restabilesc onoarea familiei prin orice mijloace.
Avem spatele acoperit.
Nu vrea să piardă încă un fiu.
Tu i-ai trimis cartea poștală?
Nu.
- Tu ai trimis-o? - Nu.
Mă bucur că am clarificat.
Asta-i finalul Luke.
Suntem aproape gata.
Vreau să fii puternic.
Pot conta pe tine, Luke?
Da.
Paul.
Cred că mâinile îmi sunt aproape eliberate.
Păzește-i.
Alo?
Dumnezeule.
Felix.
Eliberează-ne, Luke.
Nu prea cred.
Ce? Fă-o, rahat mic.
L-am ucis pe Jonesy.
Și ce? Crezi că te voi turna?
Luke, uită-te la mine.
Nu-mi pasă câți oameni ai ucis, bine?
Atâta timp cât nu sunt eu, sau nu e Paul.
Acum haide, dezleagă-ne.
Te bucuri de ceea ce vezi?
Sper că ești mulțumit.
Știu...
Știu că te-am dezamăgit.
Trebuia să intervin când Chris te-a lovit,
dar asta...
Ai fi putut vorbi cu mine.
Aș fi ascultat.
Ce e?
Eu l-am găsit.
L-am dat jos.
Ar fi fost mai bine să-l las să moară.
Fratele lui a înnebunit. Trebuie să chemăm poliția.
Nu mai ajungea oxigen la creierul lui...
Din cauza frânghiei.
Aproape c-a murit, acum nu poate nici să umble.
Cred că mai bine-ar fi murit.
Trebuie să sun la poliție.
Obraznicul Justin...
A spus că n-are nevoie de ajutor. Încrezutul.
Depărtează-te de pat.
Tu ai grijă de el, nu?
E sarcina ta. Să-l ții în viață.
Deci, dacă pui arma pe pat
și ieși afară, îți îndeplinești sarcina, nu?
Te rog.
Acum pleacă.
Am nevoie de-un telefon, Felix.
Haide.
Rahat.
Justin mă poate ajuta.
A spus că familia lui mă va proteja.
Și l-ai crezut?
E militar.
Loialitatea înseamnă mult pentru el.
Scuză-mă, Luke.
Dacă n-ai observat, este nebun.
E obsedat de o carte poștală.
Și tu ești pe listă. Îți amintești?
Ești una din fețele răzuite.
Când termină cu noi, Luke,
vei fi singurul rămas.
Tu ai trimis-o.
Tu ai trimis mizeria de carte poștală.
Taci.
Luke. Pentru Dumnezeu! De ce?
Nu știu!
Eram cu Jonesy,
și-l căutam pe Felix pe internet, să ne omorâm timpul.
Și familia lui era putred de bogată.
Asta m-a înfuriat.
Cei ca mine trebuie să se resemneze până la moarte.
Ăștia cu sânge albastru au totul!
A fost doar o glumă.
O mică aducere aminte ce nu părea așa de importantă.
Se pare că a simțit cu totul diferit.
Ești așa idiot.
A fost doar o carte poștală!
Cum era să știu că se va sinucide?
Ar fi trebuit să știi.
Probabil era instabil.
Ca și fratele lui.
Nu a fost vina ta.
Vezi?
- Tu ai făcut asta? - Dă-mi drumul!
Adevărul! Tu i-ai făcut asta?
Și-a făcut-o el însuși.
Am stat lângă el...
zile, săptămâni.
Am știut că încă trăia pe dinăuntru.
Știam că i-ar fi rușine pentru ce-a făcut.
Rușine de slăbiciunea lui.
Știam că mi-ar spune a cui a fost vina.
Imaginează-te în locul lui Felix.
Paralizat, neputincios.
Ai făcut tot ce ai putut.
Ai vrut ca Felix să-ți dea niște nume.
Și noi am fost printre cei care l-au necăjit.
Dar asta nu justifică sinuciderea lui.
Asta nu justifică răzbunare.
Poate că ai dreptate.
Dar e un pic cam târziu acum.
E o fată drăguță.
Văd de ce ai plăcut-o.
Doar un sărut și apoi ne amuzăm de ceilalți.
Ce-ai face fără mine?
Luke.
Sunt pe moarte, omule.
Sunt pe moarte.
Nu știu asta.
Am găuri în mine.
Pierd sânge.
Nu-i greu de văzut.
Am nevoie de un doctor.
Sau voi muri.
Un apel, Luke.
Dă un telefon. E tot ce cer.
Doar...
Dă-mi o ultimă șansă.
Te implor.
Ce...
Ce faci?
Luke, concentrează-te.
Avem nevoie de un telefon, Luke.
Luke!
Îmi pare rău, amice.
Asta îți va alina durerea.
Pleacă de lângă mine, lașule.
Încerc să te ajut.
Luke.
Dă-mi și mie.
Ce-ai făcut tu pentru mine?
Toată lumea știe că-s o târfă, Luke.
Nu poți spune că nu plătesc pentru ea.
Ce vrei?
Cocaină, iarbă, orice.
Sper să fie marfă bună.
Du-te dracului!
Lasă-mă.
Pleacă de-aici.
Adu ajutor.
Să nu-ți pierzi speranța, ok?
Rahat!
Ajută-mă, te rog.
Fă un efort, Paul, te rog.
Bună, d-le șchiop.
A mai rămas încă un glonț, soldat.
Folosește-l.
Bună idee.
Magnific.
Încă n-am terminat.
Hai să plecăm.
Vreau o vorbă, cu Felix prima dată.
Oricum e infirm.
E paralizat, naibii. Lăsă-l în pace.
Așteaptă în mașină, Paul.
- Vreau să fiu singură. - Nu, nu.
Doar du-te, te rog.
Adevăr sau provocare, d-le șchiop?
Scuze. Ce-ai zis?
Nu te pot auzi.
- Lasă-l în pace. - Tacă-ți fleanca, urâtule!
Asta-i numai vina ta.
Ia gândește-te.
Când anume s-a spânzurat Felix?
În noaptea de după petrecere? Nu.
Cu o noapte înainte ca fratele lui mai mare să vină acasă.
Adevărul, Felix?
De cine ți-e teamă?
Cine te-a înfricat așa tare că mai degrabă ai muri,
decât să descopere, ce s-a întâmplat?
Arată-mi cu ochii tăi, Felix.
Arată-i lui.
Ce-i asta, frate?
Trebuia să fie o glumă.
O mică farsă.
Să-i dăm prietenului meu o lecție.
Eram beată. Felix a fost dispus.
Un pic prea dispus.
Despre asta e vorba, nu?
S-a spânzurat.
Compania tatăl meu a dat faliment acum câteva luni.
Nu că ți-ar păsa, Justin.
Dar am crezut că poate familia Hautbois ne-ar putea ajuta.
I-am trimis lui Felix un e-mail,
foarte politicos,
întrebând dacă ar putea vorbi cu familia lui
despre salvarea companiei tatălui meu.
O investiție, să fie clar.
Nu ceream pomană.
Și-apoi...
i-am amintit...
de noaptea petrecută împreună.
Și că ar fi cam jenant dacă...
dacă cineva ar fi aflat.
Ceea ce e de fapt un șantaj. Așa cred. În fine.
Am filmat.
Vezi?
Suge-o.
Cred că suntem cu toții de acord...
că adevărul doare.
Uite.
Asta te-ajută să plătești.
Mulțumesc pentru petrecere, băieți.
E moartă.
Am isprăvit aici.
ADEVĂR SAU PROVOCARE
Traducerea: amper Subtitrari-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Sync: Alex Ciobanu ~Zuzuitu'~
Sprijină-ne și să devină membru VIP pentru a elimina toate anunțurile www.MY-SUBS