Ellen Taper Leigh, 78, je 3. aprila 2018 po dolgi bolezni umrla v hiši hčere Annie.
Bila je žena pokojnega Martina Leigha in mati Annie Leigh Graham
in pokojnega Charlesa Leigha ter babica Petra in Charlie Graham.
Preživel jo je tudi zet dr. Steven Graham. Pogrešali jo bomo.
Do pogreba na Spring Blossomu bo ležala v vežici v Kingstonu.
Dajmo, Peter.
Zbudi se. Peter, zbudi se.
Tukaj imaš obleko.
Veš, ali je sestra včeraj spala v svoji sobi?
Ne vem.
Dajmo, Peter. Vstani.
Charlie. Za božjo voljo, pridi!
Včeraj je bilo mrzlo.
Lahko dobiš pljučnico. –Že dobro.
Dobro. Pridi, zamujamo. Mama je že v avtu.
Krasno je danes videti toliko novih obrazov.
Vem, da bi moja mama bila zelo vesela
in nekoliko sumničava,
če bi videla, kdo je danes tukaj.
Moja mama je bila skrivnostna in vase zaprta ženska.
Izvajala je zasebne obrede in imela zasebne prijatelje ter strahove.
Zdi se, kot da bi jo izdala, ker govorim o njej.
Težko jo je bilo razumeti.
Če si mislil, da veš, kaj se dogaja z njo,
bog ne daj, da bi povedal.
Ko pa se je umirila, je bila najbolj prijazna, prisrčna
in najbolj ljubeča oseba na svetu.
Bila je tudi zelo trmasta, kar imam po njej.
Vedno je imela odgovor na vprašanje.
Četudi ni imela prav,
je bilo to le tvoje mnenje.
In nisi imel …
Prav.
Saj ne vsebujejo lešnikov? –Ne. –Dobro.
Vsebuje lešnike? Nimamo zdravila. –Saj vem.
Živjo, Rexy. Priden.
Sezujte se. Charlie, sezuj se.
Čuden občutek je. –Ja.
Bi morala biti bolj žalostna? –Kakor pač občutiš.
Bo že.
MAJHEN SVET, MINIATURA ANNIE LEIGH
Kako si? –Malo ustvarjam.
Počivam, ker sem zaobšla razstavo.
Še vedno izdeluješ hospic?
Ja, pa tudi vrtec.
Kdaj imava rok? Čez sedem mesecev?
Šest in pol. –Približuje se.
Imaš kakšno zamisel za naslov?
Vstopi.
Lahko noč, mali. –Lahko noč.
Se dobro počutiš?
Dobro sem. –Si kaj žalosten?
Že razumem. Saj vem.
Lahko noč. –Nočko. –Rad te imam.
Kdo je to?
Babica?
Veš, da te je imela najraje.
Ko si bila šele otrok, te je hotela hraniti samo ona.
Kako me je to jezilo.
Hotela je, da bi bila fant.
Sama sem bila fantovsko dekle.
Sovražila sem obleke, punčke in roza barvo.
Kdo bo skrbel zame? –Kako to misliš?
Misliš, da ne bom jaz skrbela zate?
Ko boš umrla?
Takrat …
Oče bo skrbel zate.
Ali pa Peter.
Kot dojenček nisi nikoli jokala.
Veš?
Niti takrat, ko si se rodila.
Ti je šlo danes na jok?
Misliš, da bi bilo lažje?
Lahko noč, ljubica.
Draga Annie, oprosti za vse zamolčano.
Ne me sovražiti in ne obupaj zaradi izgub.
Videla boš, da so bile vredne. Nagrade poplačajo žrtvovanje.
Z ljubeznijo, mama.
Mami?
V delavnici sem se prestrašila.
Kaj?
Ne.
Si končala?
Skoraj.
Mogoče bi opravila z igračo po testu.
Kaj praviš?
Prav. –Prav.
Mojbog! Kaj je bilo to?
Če upoštevamo,
da junaka uniči njegova usodna napaka,
kaj je Herkulesova napaka?
Aroganca. –Dobro. Zakaj?
Ker noče pogledati nobenega znamenja,
ki so mu dana skozi igro.
Zanimivo.
Misli, da ima nadzor.
Sofoklej je ustvaril preročišče,
zato Herkules ni imel izbire, kajne? –Greva med odmorom kadit?
Bi bilo bolj ali manj tragično, če bi imel izbiro?
Manj. –Dobro. Zakaj? –Ker pač.
Bi se nam pridružil, Peter?
Katero poglavje?
Bilo bi bolj tragično, ker če je vse neizogibno,
liki nimajo upanja. Niso imeli upanja,
ker so pač brezupni. So samo lutke,
ki jih nekdo upravlja.
PREPOZNAVANJE PRIKAZNI IN NAČINI KOMUNIKACIJE
Živjo. –Živjo.
Si bil v mamini sobi?
Ne. –Vrata so bila odprta.
Vem, da je nerazumno. –Ni problema. –Hvala.
Iz pokopališča kličejo. –Kaj hočejo?
Bomo videli. Prosim? Ja.
Kaj to pomeni? Skrunjeno?
Minil je šele teden.
Prav. Seveda.
Dobro, razumem. Poklical vas bom nazaj. Na svidenje.
Kdo je bil?
Nekaj glede računov.
Prav. Film grem gledat.
Prav.
Ves čas je pravil, da nam je v napoto.
Odgovarjal sem mu, da ni.
IZGUBA BLIŽNJEGA
V resnici je bil v napoto.
Zdaj pa bomo posvetili nekaj časa novincem,
ki bi radi spregovorili. Kdorkoli.
Če ste z nami prvič ali drugič, imate zdaj možnost.
Ja. Bi radi … –Mogoče raje ne.
Nikogar ne silimo.
Moje ime je Annie. –Živjo, Annie.
Pred tednom dni sem izgubila mamo. Prišla sem, da vidim, kako je.
Do takšnih stvari imam odpor,
a prišla sem že pred leti.
Bila sem prisiljena, a mislim …
Mislim, da je pomagalo.
Mama je bila stara in na koncu ni bila več prisebna.
Že prej sva bili odtujeni,
zato me ni tako prizadelo.
A vseeno sem jo imela rada.
Njeno življenje ni bilo lahko. Imela je hudo motnjo identitete.
Bila je dementna.
Ko sem bila dojenček, mi je umrl oče.
Bil je zelo depresiven in se je izstradal,
kar je moralo biti hudo.
Pa še moj starejši brat, ki je imel shizofrenijo.
Pri 16-ih se je obesil v mamini sobi in okrivil njo,
saj naj bi v njega spustila ljudi.
Takšno je bilo njeno življenje.
Na koncu je živela zraven nas.
Prej še govorili nisva. Sva in nisva.
Potem spet sva.
Igrala se je z nami, dokler moj mož ni odšel.
Vrnil se je, ko sem pričakovala hčer. Pri sinu je nisem spustila blizu,
zato sem ji prepustila hčer in takoj se jo je lotila.
Spet sem se počutila krivo. Spet.
Ko je zbolela, na koncu ni bila več mama.
Čisto ničesar ni obžalovala.
Nočem več obremenjevati družine.
Nisem prepričana, če bi lahko …
Če bi mi lahko pomagali.
Počutim se …
Včasih se mi zdi, da je vse uničeno.
Nato pa se zavem, da sem jaz kriva.
Mogoče nisem kriva …
A sem vseeno kriva!
In česa mislite, da ste krivi?
Ne vem.
Kaj se dogaja v mestu? Srečanje?
Kaj? –Tvoja oblačila. Nekdo je zjutraj nosil identična.
Mogoče iščeš njega. –Sta govorila?
Kaj ti je povedal? Kam je šel? –Kaj je s tabo?
Pusti me. –Mi boš povedal? –Zakaj pa?
Kdo pa misliš, da si?
Hudiča. Jutri je pri Aaronu velik žur. Pridi!
Radi bi videli, kako napredujete.
Lahko pošljete fotografije? Ničesar še ne bomo ocenjevali!
Bi bilo slučajno mogoče, da si izposodim avto?
Zakaj? Kam greš?
Šola organizira piknik.
Ne boš jedel z nami? –Ne, tam bomo jedli.
Lahko ješ tukaj. Nisem … –Ne, saj bom jedel tu.
Samo malo se bom šel družit.
Brez alkohola?
Četudi bi hoteli pijačo, nismo dovolj stari.
To je neumnost. Samo vprašala sem, ali boš pil. –Rekel sem, da ne.
Boš zraven peljal sestro?
Sploh hoče iti?
Si jo vprašal?
Charlie?
Charlie!
Kaj pa delaš? Bosa si šla iz hiše!
Si neumna? Ne moreš hoditi okoli brez čevljev.
Babico hočem.
Zdaj si pa jezna name?
Šla boš … Nogavice dol!
Šla boš na zabavo z bratom. –Kakšno zabavo?
Druženje v okviru šole.
Že dobro. –Pač. Šla boš.
Zakaj? –Ker bo zabavno. Družila se boš z otroki.
S kom? –Z bratom in ostalimi otroki.
Prav. –Dobro. S tabo gre. –Super.
Zdaj pa res ne smeš piti. –Saj nisem nameraval.
Živjo.
Kakšna se ti zdi zabava? –Hočeš vedeti, ali se je splačalo priti?
Ja. Kaj misliš?
Ne vem.
Ali mogoče kadiš travo? Dobro robo imam.
V eni sobi je bong. –Noro.
Lahko malo počakaš? –Ne. –Prosim.
Takoj bom nazaj in sva lahko skupaj. Rišeš lahko. Prosim.
Poglej, delijo čokoladno torto. –Pa ne vsem.
Saj je zabava. –Nikogar ne pozam. –Nihče ne.
Pojdi tja in dobila boš kos.
Pohiti, zmanjkalo je bo.
Živjo. Peter ima travo.
Je bila tisto tvoja sestra? –Ja. Charlie.
Je dobra?
MAMA KLIČE
Prejšnji teden me je risala. –Res?
Ja. Izgledala sem prizadeta.
Takšna pač je.
Peter? –Charlie?
Kaj se dogaja?
Si v redu?
Težko diham.
Kako to misliš?
Grlo mi oteka.
Že dobro, Charlie. Skoraj sva že v bolnišnici.
Charlie!
V redu je.
V redu.
Dobro, doma sta.
Dobro.
Zmanjkalo mi je lesa. Rabiš kaj?
Ne. Varno vozi.
Prav. Takoj bom nazaj.
Ljubi bog!
Ne morem!
Samo umreti hočem!
Bog, tako hudo je!
Umreti moram!
Charlie!
Bog!
Charlie!
Sta z Becky prijatelja na Facebooku?
Sta prijatelja?
Vprašal sem, ali sta na Facebooku.
Ampak vidiš njene statuse, ne? –Mojbog, saj vem.
Vsakih deset sekund. –Res.
Kaj pa … Daj mi, da poskusim.
Brian? –In njegova punca. Včasih jo …
Včasih je neumno pokliče. Princeska.
Kdo punco kliče princeska? Kaj za vraga?
Reče: Po princesko grem na letališče.
Jedla bova … Kaj za vraga? –Kuskus.
Kuskus. Briga me. Z mojo princesko.
Boš? –Katero sploh ima?
Neka neumna študentka.
Prekleto. Tudi jaz bi rad fukal princesko, ki študira. –Ja.
Stari! Si v redu?
Mislim, da imam napad.
Mislim, da mi grlo oteka.
Stari, saj je samo trava.
Pomiri se, v redu je. –Primi me za roko!
Oprosti, da sem te ustavila.
Ne boš prišla ali …
Samo nekaj sem pozabila.
Dobro, oprosti.
Spomnim se te nekaj mesecev nazaj.
Bog, kako neumna sem. Joan sem.
Živjo. –Je že kaj bolje?
Kaj? –Po mamini smrti?
Ne. Ne gre za …
Moja hči je mrtva.
Tako mi je žal.
Bi prišla z mano? Lahko pa greva na kavo.
Žal mi je, res ne morem. Res sem nekaj pozabila.
Sin mi je umrl.
Moje sožalje. –Koliko je bila stara?
13. –Ljubi bog, to je grozno.
Moj sin in vnuk sta pred štirimi meseci utonila.
Star je bil sedem let. –Mojbog!
Že nekaj mesecev prihajam sem.
Pomagalo je. Seveda ni nič lažje,
a včasih se tako počutim manj osamljeno.
Prav. –Zdaj sem bom osmešila, ampak …
Če rabite koga za pogovor …
Vsi ga.
Če rabite.
Prav. Hvala. Iskreno vam hvala.
Prav.
Adijo.
Živjo. –Živjo.
Spat grem. –Kje si bila?
V kinu. V posteljo grem.
Prav. Pridem za tabo.
Prav.
Takoj se vrnem.
Pač. Vzela si odejo.
Ne morem spati.
Tam je mrzlo.
Saj imamo grelec.
Prav.
Je res?
Če te bo preveč zeblo, pridi nazaj.
Naspati se moram.
SPOROČILA IZ ONOSTRANSTVA
Si poklicala za podaljšanje roka?
Sranje.
Annie, prišla si. –Malo sem zgodnja.
Odlično je. Vstopi.
Vaš predpražnik.
Krasen je, kajne?
Ja. Moja mama je vezala podobne.
Res? Ni to smešno?
Prosim, sedi.
Najprej …
Že vonj je sumljiv.
Potem pa truplo.
Celo je bilo krvavo. Kot katran.
Nisem videla obraza, ker ni imela glave.
Ampak je bil mrtva.
Njene roke, njeni majhni nohti.
Kako se razumeš s sinom?
S Petrom?
Bog.
Hodim med spanjem.
Že leta nisem, ampak …
Pred nekaj leti, ko sem se zbudila,
sem stala ob postelji Petra in Charlie,
ko sta si še delila sobo.
Bila sta …
Polita z razredčilom za barve.
Prav tako tudi jaz.
Od glave do pet.
Stala sem tam z vžigalicami in praznim razredčilom.
Zbudila sem se ob prižiganju vžigalice. Zbudil se je tudi Peter in začel kričati.
Takoj sem ugasnila vžigalico. Takoj.
Bila sem prav tako presenečena kot on.
Nisem ju mogla prepričati,
da sem hodila v spanju,
kar sem res. Ampak …
Ni bil pravi čas. S Petrom sva imela zelo težko obdobje.
Ves čas sva se za brez veze prepirala.
Zaradi neumnosti.
Zameril mi je.
Nič nisem mogla narediti ali reči,
ker se je pač zgodilo.
Med spanjem.
Hiter si bil.
Si se pripeljal s kolesom? –Prijatelj me je pripeljal.
Peter, si se že …
Si se že prijavil na poskusni izpit? –Jutri se bom.
Moraš se, ker se počasi bliža.
Ljubi bog, Annie.
Saj ne boš dovolila, da vidi? –Kdo? –Peter.
Kako misliš, da se bo počutil? –Ne gre se zanj.
Ne? –Gre za nevtralen prikaz nesreče.
Boš prišla na večerjo? –Skuhala jo bom. –Jaz sem jo.
Pridi ali ne, vseeno mi je.
Okusno je, oče.
Hvala.
Si v redu, mama?
Kaj?
Imaš kaj v mislih?
Imaš ti kaj v mislih?
Zdelo se mi je, da mogoče hočeš kaj reči.
Peter. –Kaj? Zakaj bi hotela kaj reči,
če se mi posmehuješ?
Nikoli se ti ne posmehujem. –Ni se ti treba.
Vseeno razumem. –Potem pa povej, kar hočeš. –Peter.
Nočem. Poskušala sem že.
Daj še. Očisti si dušo. –Misliš tvojo? –Prav, pa povej!
Samo prekleto povej! –Ne preklinjaj, drekač! Ne dviguj glasu!
Tvoja mati sem! Razumeš?
Samo skrbim zate in te branim!
V zahvalo pa dobim ta presneti obraz!
Poln prezira in jeze ter tako nadležen!
Tvoja sestra je mrtva!
Vem, da jo pogrešaš, da je bila nesreča in da trpiš.
Želim si, da bi ti lahko to prihranila. Da te obranila pred dejstvom,
da si storil, kar si, in da je mrtva!
Za vedno je odšla!
Kakšna škoda.
Ko nas bi to le zbližalo.
Če bi se lahko opravičil in sprejel posledice.
Potem bi mogoče lahko kaj naredili! A ne prevzameš odgovornosti!
Ne morem sprejeti …
Ne morem pozabiti, ker …
Ker nihče ne prizna svojih napak!
Kaj pa ti, mama?
Ni hotela na zabavo.
Zakaj je potem šla?
Prav. Zdaj bomo pa nehali.
Dovolj je.
Rekel sem, da nehaj!
Prav!
Prav.
NADALJUJ Z DELOM!
Joan?
Annie!
Živjo.
Annie! –Živjo.
Draga! –Kako si?
Sem … –Si dobro?
Ja. Res se počutim odlično.
Res sem zelo … –Prav.
Annie, nekaj se je zgodilo.
Popolnoma sem zmedena.
Kaj se je zgodilo? –Sploh ne vem, ali naj povem.
Kako to misliš? –Mislila boš, da sem nora. –Ne.
Prav.
Pridi.
Spoznala sem duhovni medij.
Imela je odprto seanso.
Vem, kaj si misliš, a povabila me je.
Pripeljala je skeptike in znanstvenike. Tudi sama sem dvomila.
Kar sem tam doživela, je bilo res … –Odprta seansa?
Priklicala je dušo človeka iz 19. stoletja.
In ne, ni bilo dima in ogledal.
Ob meni je sedel posmehljiv nevrolog.
Na koncu se je zdel popolnoma drugačen.
Saj vem, kaj si misliš. Res.
A na koncu sem se približala mediju
in jo vprašala o sinu in vnuku.
Prišla je v moje stanovanje in …
Nehala je nastopati …
Priklicala je mojega vnuka.
Ne! Saj razumem ta nasmeh.
Annie, tudi sama nisem verjela,
a sem slišala njegov glas.
Čutila sem njegovo navzočnost.
To je resnično.
Kaj zdaj delaš? –Malo nakupujem.
Bi prišla k meni. Prosim. Res mislim, da bi morala.
Veliko bi mi pomenilo.
Za boljše razpoloženje.
Dobro.
Roko bom položila na kozarec.
Ampak čisto nežno.
Tudi ti stori isto.
Prav.
Louis?
Louis, si tukaj? Babica je.
Louis, če si tukaj z nama …
Prosim, premakni kozarec.
Louis, če si tukaj …
Živjo, Louis. –Kako si naredila to?
Zastavila ti bom nekaj vprašanj, prav?
Če je odgovor da, pomakni kozarec na desno.
Če pa je odgovor ne, ga pomakni na levo.
Me razumeš?
Louis, si dobro?
Te kaj boli?
Mojbog! –Je že dobro.
Že dobro.
Prinesla sem tvojo tablico.
Se je spomniš?
Mi lahko kaj napišeš?
RAD TE IMAM
Louis! Rada te imam, ljubček!
Bi lahko nehali?
Kaj? –Oprosti. Prosim.
Louis, končala bova,
a se takoj vrnem.
Si dobro? –Žal mi je.
Razumem. Tudi pri meni je bilo prvič isto.
Iti moram. Oprosti. –Je že dobro. –Hvala ti.
Saj vem, draga.
Če bi rada sama poskusila … –Bog. –V redu je.
Prižgi svečo in izberi predmet, ki je pripadal tvoji hčerki.
To je povezava. Moja povezava je tablica.
Vse je v redu.
Tukaj imaš.
Ko boš pripravljena, preberi to na glas.
Vsak zlog in zelo natančno.
Zakaj? Kaj je to?
Ne poznam jezika. Meni ga je prebral medij.
To je začetek. Ampak pomni, vsa družina,
vsak član mora biti v hiši. Sin, vsi. To je zelo pomembno.
Prav. –Ja? Globoko vdihni.
Nisi je ubila, Annie.
Kaj? –Ni odšla.
Mama? Kaj pa delaš?
Kaj se dogaja?
Hodiš v spanju.
Žal mi je. Je Charlie tukaj?
Zakaj se me bojiš?
Kaj?
Nikoli nisem hotela biti tvoja mama.
Zakaj? –Bala sem se.
Nisem se počutila kot mati.
A me je silila.
Zakaj si me potem imela? –Nisem jaz kriva! Hotela sem ustaviti to!
Kako?
Poskusila sem imeti splav.
Kako?
Kakorkoli. Počela sem vse, kar ne bi smela, a ni delovalo.
In vesela sem za to.
Hotela si me ubiti. –Ni res. Rada te imam!
Hotela si me ubiti! –Rada te imam! –Zakaj? –Rešiti sem te hotela!
Zakaj si me hotela ubiti?
Peter?
Peter, zbudi se. –Kaj? –Samo jaz sem.
Tako mi je žal za vse. Odpusti mi. –V redu je.
Žal mi je za izrečeno. –V redu je.
Lahko vstaneš? Nekaj bova poskusila. –Moro sem imel.
V redu je. Nekaj lahko storiva. –Kaj? –Ugotovila sem. Pridi.
Steven. Dragi, zbudi se.
Kaj? –Pridi dol. Nekaj bomo poskusili. Pridi.
Steve, pridi.
Oče? –Dobro je.
Pridita!
Dobro. Torej … –Hladno je tukaj.
Ne! Kaj pa delaš? –Zaprl bom okno.
Ničesar ne smemo spremeniti. Nočem kaj uničiti. Usedita se.
Prijateljica Joan me je tega naučila. –Kdo?
Dlani moramo dati na mizo, naši prsti pa se morajo dotikati. –Kaj delamo?
Prosim. Saj boš videl.
Prosim. Zaupaj mi.
Prav.
Potem pa lahko opravimo tu.
Peter. Prav.
Steve, pridi.
Osredotočita se. –Na kaj? –Mislita na Charlie.
Za božjo voljo. –Prosim.
20 minut nazaj je delovalo. –Kaj?
Drugače vaju ne bi pripeljala. Pokazati vama moram. –Kaj? –Jebenti!
Medij sem. Že prej sem videvala prikazni, a sem jih ignorirala.
Vem, a moram vama pokazati. Saj bosta videla.
Prisebna sem. –Pojdi v posteljo. –Ne, prosim!
To zahteva prisotnost vseh. Skupaj moramo biti.
Prav, ostal bom.
Steve, prosim. Res moraš sodelovati.
Prosim. Obljubim … Obadva.
Prosim, moraš sodelovati.
Daj no, Steve. Obljubim ti.
Prav.
Dobro.
To sem prebrala prej, zdaj ne rabim več.
Kateri jezik je to?
Osredotočita se.
Charlie?
Charlie, si tukaj?
Charlie, mamica je.
Ter očka in Peter.
Charlie, če si z nami v sobi,
se bomo dotaknili kozarca. Čisto nežno.
Če si tukaj z nami, hočem, da premakneš kozarec.
Četudi le malo. –Ljubi bog, Annie! –Četudi ga čisto malo, prav?
Prav.
Sranje. Kaj za vraga?
Kaj? –Nisi čutil? –Česa?
Nisi čutil, da je nekaj zapihalo?
Ja! Hvala, Charlie! Dobro je bilo!
Charlie, zdaj pa hočem,
da jima pokažeš, kaj si prej naredila.
Lahko pokažeš? –Mama. –Naredila bo to.
Dovolj! –Ne!
Ko sem prej to delala,
se je to pokazalo na listu!
Videla sem! –Kaj je? –Charlie! –Annie!
Charlie, bi rada še kaj narisala? –Nehaj!
Naši prsti se morajo dotikati. –Strašiš ga!
Ni res! Peter, poslušaj me. –Nehaj!
Ni razloga za strah. To je tvoja sestra.
Mama.
Charlie, kaj je narobe?
Halo?
Mama? –Mami?
Oče, to mi ni všeč. –Kaj se dogaja? –Nehaj. –Prosim, nehaj.
Kaj se dogaja? –Prosim, nehaj. –Mama! –Strašiš me.
Zakaj je vse strah? –Oče, ustavi jo.
Zakaj me strašite? –Ustavi jo že!
Ustavi jo! –Kje je mami? –Nehaj! Prosim, nehaj!
Mami? Peter, strah me je. –Oče, ustavi jo!
Kaj za vraga? Kaj pa delata?
Kaj se je zgodilo?
Pri gospodarstvu so bili vzponi in padci.
V 1800-ih smo bili v takšni krizi kot ob zlomu leta 1929,
obdobju, ki je dobilo ime velika gospodarska kriza.
Desetletje smo trpeli mnoge stiske.
Leta 1929 je Wall Streetu šlo tako dobro,
da je, ko se je končno zlomil,
povzročil zelo velik upad v gospodarstvu.
Ljudje so v vrstah čakali na hrano.
Tukaj je naša vlada, oziroma še vedno …
Prosim, Peter?
Oprostite, na stranišče moram.
Seveda. Vzemi dovolilnico.
Kot sem rekel …
Prosim? –Ugani, kdo me je iz šole klical ves prestrašen?
Charlie? –Kaj?
Nič. Kaj je bilo?
Peter je klical. Bil je prestrašen in se jokal.
Prepričan je, da se mu duša hoče maščevati.
Zakaj tako misli? –Poslušaj me, sina moram zaščititi.
Kaj naj bi to pomenilo? –Skrbi me, ker …
Ne govori tako. Tudi moj sin je.
Ne prekini mi več!
Ne hodim več v spanju! Me razumeš?
Po pisku pustite sporočilo.
Ko končate, lahko odložite ali pritisnete gumb za več možnosti.
Živjo, Annie. Tu Patrick iz galerije Archer.
Poklical sem, ker me je zanimalo, kako vam gre.
Skrbi nas. Razmišljamo, kako ste, in upamo na najboljše.
Ves čas molimo za vas.
Sporočiti pa smo vam želeli tudi,
da če želite prestaviti datum razstave, je to v redu.
Če pa ne, pa nas zanima,
če lahko kakorkoli pomagamo.
Bog, ta smrad.
Annie, kaj tako smrdi?
Kaj se je zgodilo tukaj?
Nisem več mogla gledati.
Charlie?
Peter? Ljubi bog!
Kaj je narobe? –Kaj delaš?
Kako to misliš? –Vlekla si me za glavo! –Pravkar sem prišla.
Kričal si. Kaj je bilo?
Videl sem Charlie, nato pa si mi hotela odtrgati glavo! –Nikoli ne bi.
Si znorel? Prosim te.
Kje si jo videl?
Ne vem, kaj se dogaja ali kaj si videl, a ustavila bom to.
Ničesar ne govori očetu, prav? Nič ni res.
Nekaj se dogaja in samo jaz lahko to ustavim. Razumeš? Samo jaz.
Joan?
Prosim, govoriti morava.
Res te moram nekaj vprašati.
Joan!
Peter!
Izgnala te bom!
Zantany!
Dagdany!
Aparagon!
Peter!
Odidi!
Peter!
Bog.
Priklicani kralj Paimon bo zasedel najbolj vrednega gostitelja.
Kralj Paimon si želi moškega telesa.
Skrbi me, da je Annie na robu ali že ima …
Pošiljamo vam novo stanje zahteve. Dodali smo fotografije iz dneva dogodka.
In tako vsi mislijo, da je upravičeno.
Ifigenijo so umorili bogovi.
Agamemnon ni imel izbire.
Peter.
Kaj je narobe?
Si dobro?
Lahko diha?
Kaj pa delaš, stari?
Klic iz srednje šole.
Prosim?
Ja.
Hvala bogu.
Kaj? Mojbog!
Kaj se mu je zgodilo?
Ne!
Mojbog, ne. Kdo mu je storil to?
Sam si je to naredil.
Z glavo je udaril po mizi. –Steve, počakaj. Poslušaj me.
Prosim, primi ga za noge.
Steve, zgoraj …
Šla sem na podstrešje in tam …
Moraš iti pogledat.
Truplo je tam.
Mislim, da je mama, a je vsa črna,
napihnjena in brez glave.
Prosim. Moraš iti tja.
Prosim, Steve.
Še nekaj več je. –Več kot truplo tvoje matere?
Vsekakor.
Jebenti boga! –Še to. –Kaj je bilo to?
Zakaj nisi poklicala policije? –Nič ne morejo.
Kdo je to? –Se spomniš moje prijateljice Joan?
Odpeljala me je k sebi. –Izgleda kot tvoja mater. –Pokazala mi je.
Nisem hotela, a priklicala je vnuka. Isto kot mi Charlie.
To je album moje mame. Poglej. Vidiš?
To je Joan.
Ni mi povedala, da jo pozna, kar prišla je k meni.
Tolažila me je. Pokazala mi je seanso.
Vidiš ta simbol? Na verižici moje mame. Obe jo nosita na vsaki fotografiji.
Si zgoraj videl ta vzorec? Naslikan je bil nad truplom.
S krvjo!
Ti si jo izkopala iz groba, kajne?
Kaj? –Ponoči, ko naj bi hodila v kino. –Ne poslušaš!
Zamolčal sem ti, da te ne bi skrbelo.
Prekleto! Poslušaj me!
Vem, da mi ne zaupaš, in nič ne morem.
A ko smo priklicali Charlie, nas je nekaj zaklelo.
To je zdaj v hiši. Ne vem, kaj, a hoče Petra. Videla sem strani.
Vsepovsod je Peter!
Žal mi je. Ne vem, kaj sem storila, a Peter je ogrožen.
Jaz sem začela to.
Če uničiva to knjigo, bom uničena tudi jaz.
Hotela sem jo zažgati, a sem začela goreti,
ker sem povezana z njo. Zdaj razumem. Prosim!
Če ne uničiva knjige …
Peter bo …
Bog. Me razumeš?
Morava to storiti. Prosim te!
Zaradi Petra.
Moraš mi zaupati.
Jaz moram biti. Jaz sem kriva.
Vem, da sem jaz kriva. Prosim.
Moraš jo vreči v ogenj.
Prosim. Sama ne zmorem. Preveč se bojim.
Če tega ne narediva, bo Peter umrl.
Najin sin. Prepričana sem.
Prosim!
Prosim, razumi me.
Prosim. Prosim, vrzi jo v ogenj.
Dragi, prosim.
Prosim, vzemi jo. To moraš storiti.
Prav. Hvala.
Tukaj. Prav.
Zdaj pa me poslušaj.
Ti si ljubezen mojega življenja.
Ljubim te, Steve. Tako zelo te ljubim.
Bog, tako te imam rada.
Prav tako tudi Petra.
Zdaj pa samo …
Prosim, vrzi jo noter.
Ne grem se več tega.
Kaj? Ne!
Ne pomaga ti.
Bolna si, Annie.
Poklicati moram policijo.
Bog!
Mami?
Oči?
Mama?
Oče?
Je kdo tu?
Mama?
Prosim, nehaj!
Žal mi je!
Mami, prosim te.
Prosim te, da nehaš.
Mami?
Samo zbuditi se moraš. Vse je v redu.
Samo zbudi se. Zbudi se!
Hej! Je že dobro.
Charlie.
Zdaj je v redu.
Ti si Paimon.
Eden izmed osmih kraljev pekla.
Zanesli smo se na severozahod in te priklicali.
Popravili smo prejšnje žensko telo
in ti dali zdravega moškega gostitelja.
Zavrnili smo Sveto trojico in pobožno verujmo vate, veliki Paimon.
Razkrij nam vse skrivnosti.
Prinesi nam čast, bogastvo in dobre duhove.
Zaveži vse ljudi naši volji,
tako kot smo se mi za veke vekov zavezali tvoji.
Pozdrav, Paimon!
Pozdrav!
PODEDOVANO ZLO
Prevod: Listar
Priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija