Felirat: milren
Kit?
Ébredj, Kit.
Apa?
Minden rendben, édesem.
Minden rendben.
Semmi baj.
Minden rendben. Minden rendben.
Arra jöttem rá, hogy a viselkedésemen változtatni kellene.
Úgy érzem, a dühömet már tudom kezelni
és kész vagyok túllépni ezen
és elfelejteni az egészet.
Úgy értem, a terápia
és a sok munka önnel
segített megérteni,
hogy változtatnom kell a viselkedésemen.
Szóval, köszönöm.
Tényleg.
Köszönöm.
Két felfüggesztés, egy szabálysértési eljárás
és egy folyamatban lévő gyújtogatási ügy.
Nem én csináltam.
Azt nem.
És egy egyes tesiből.
Hogy kaphat valaki egyest testnevelésből?
- Egyes-témet se szántam rá. - Kit!
És éppen emiatt vagyunk itt. Nézd, ha...
Ki a franc az a nő?
Ahogy mondtam, Dr. Sinclair vagyok.
Igen, de ki maga? Egy terapeuta is elég egyszerre.
- Nem terapeuta vagyok, Kit. - Azt mondta, doktor.
XIX. századi irodalomból doktoráltam.
Édesem, Dr. Sinclair egy iskolát képvisel itt.
Igazából ez egy akadémia, melyet egy kiváló igazgatónő vezet,
ahol az olyan lányok, mint te, különleges lehetőséget kapnak.
A lányok, mint én, gyógyszerfüggők lesznek és ki-be
járnak az ilyen irodákba egész életükben.
- Ez nem igaz. - Minden változhat, Kit.
Ez egy lehetőség, Kit.
Már nem igazán maradt számunkra más.
Hogy is hívták a lányt,
aki a doki szerint oda ment?
- A festő? - Ő is.
A lényeg, hogy a Blackwood iskola nagyon jónak tűnik.
- Jónak tűnik... Kösz, Dave. - Ne légy arrogáns.
- És hívd őt... - Nem. Én Dave-nek hívom.
- Dave. - A David-et jobban szeretem.
Ahogy mondtam, ez egy lehetőség.
- Hát, én ellenzem. - Az egészet magadnak köszönheted.
- Még mindig nem hiszel nekem. - Tudom, hogy az ügyvéded nem,
de ettől még beperelt engem!
- Az anyám vagy! - Igen. Az vagyok.
A jövő héten a Blackwood-ba mész, Kit!
Most... most szívatsz?
Én ugyanezt mondtam. Az a hely marha drága.
De teljesen megéri.
Akkor mi volt ez a mellébeszélés a választás lehetőségéről?
Ez most mellékes.
Ez baromság!
Egész jól ment.
Emlékszel, mikor ez a kép készült?
Egy nap elmentünk kirándulni.
Nemrég lettél hat éves.
Úgy gondoltuk a kirándulás túl sok lenne neked,
de azért megpróbáltuk.
Elkezdted
és be is fejezted.
Mert olyan voltál.
Mind közül, amiért apád annyira szeretett,
ez volt számára a legkedvesebb.
Hogy kirándulok?
Hogy küzdesz.
Azt a kurva.
Kit?
Édesem?
Gyere.
Halló?
Halló!
Édes istenem...
Azta...
Szerinted hány éves az a csillár?
Kétezer éves? Mit tudom én...
207 éves lenne,
ha nem ilyen ócska másolat lenne.
- Üdvözletem Blackwood-ban. - Madame Durette?
Duret. És ő itt, Miss Orlonsky.
Üdv.
- Hol van a többi diák? - Ők csak holnap érkeznek.
- Miért hoztatok ide már ma? - Ne kezdd...
Hadd mutassam meg a lakhelyét, Kathryn.
Féhlek, egyre sötétebb lesz.
Áz elektromos rendszer nagyohn öreg
és villanyszerelőt találhni errefelé nem éppen egyszerű.
Akkor, hogy látnak?
A szeme majd hozzászokik.
Megtisztelnek minket ma este a jelenlétükkel?
Jó lenne, de vissza kell mennünk.
Kathryn.
Az épület ezehn része a diákok szhámára thiltott.
Nem biztohnságos.
- Hova vezet? - Kéhrem...
Itt fogh aludni.
Itt Blackwood-ban 'isszük, hogy á szépség tálpálhja á lelket.
Nagyon drámai.
Egy ifjú 'ölgy köhnnyen ellenkezik á dolgok szeretetével.
Egyethért velem?
Vegyen vissza, hölgyem!
Nos, Miss Duret...
- Megkérdezhetem, merre van a mosdó? - Tehrmészetesen!
Lehnt a csahnokban. Kövessen.
- Megváltozott. - Megválhtozott?
Többé... többé már nem az én kislányom.
Nem is lesz. Már 17.
Nem. Úgy értem...
A lelki állapota...
Túl agresszív.
Figyelj, Kit.
Ha nem igazán jönne be, csak hívj, oké?
Már most nem jön be.
Ja.
Ez jót fog tenni neked.
Az agresszív mentitásomnak is?
Gyere ide.
Szeretlek.
Nagyon.
Én csak a legjobbat akarom neked.
Oké.
Halló?
Madame Duret?
Halló?
Na...
Így sokkal jobb.
- Jó tudni... - Vacsora.
Gyógyszer.
Láthatnám?
Igen. Ez az.
- Mi az? - Mutassa.
Maga most szórakozik?
Köszönöm.
Hát ez bizony odavág.
Ki van ott?
Halló?
- Á, 'át itt van, Kathryn. - Én csak azt...
Álljanak sorba, kérem.
Üdv, Ashley vagyok.
Kit.
Veronica.
Szigorú a tekintete...
'add köszöntsem mindannyiukat Blackwood-ban.
Várjunk. Ennyi?
Csak öten leszünk?
Mi csak különhleges diákhokkal foglalkozunk.
Higgyen nekem én nem vagyok az.
De én áhllítom Sierra, mágá áz.
Mindezsikükben megvan a tehetség
és én meghtalálhom magukban.
Blackwood legfonthosabb szabálya,
'ogy semmilyen figyelhemelterelés nem engedélyezett.
Ízs, Miss Orlonsky begyűjti á mobiljaikat.
- Ez nem ér! Hogy?
Mindezsikük egy hívást intézhet
áz öhnök által kiválasztott személlyel, á tanév közepén.
Ennyi? Egy hívás?
- Erről szólt a szüleinknek? - Ez nevetséges!
- Beszélni akarok az ügyvédemmel! - Ez nevetséges!
Mekkora baromság.
- Hülyeség. - Adja...
- Azért internet lesz, igaz? - Nem lesz.
- Hogy? - Ez egy vicc?
Ezs egy alternatív börtön.
Önök bántottak embehreket, kárt okoztak,
megkezserítették áz emberek életét.
Gyújtogatás, lopás,
kábítószer, verekedésh és sokh minden más.
Ezehn döntéseket máguk hozták, egyedühl máguk
és tetteik következménye áz, 'ogy most itt vannak.
Ez nagyon úgy hangzik, mint amikor az ember börtönbe kerül.
Nézzsenek köhrül.
Nincsehnek rácsok az ablakon.
És, bár távol vazsunk mindentől,
á legközselebbi város könnyen elérhető.
De miért mennének?
Le'et, hogy durvák a szavaim,
dze különlegesh életet nyerhetnek azzal, 'ogy itt vannak.
És abban bizstos vagyok,
'ogy mindannyiuk különlegesh.
Régi életükben,
áz emberek büntették, kiközsösítették önöket mindenhonnan,
kinevették mágukat.
Ha követik utasításaimat és 'agyják, 'ogy neveljem önöket,
míg teljesen kiteljesednek,
többé soha senki, nem nevet majhd önökhön.
Te valami zakkant vagy?
- Nem, én csak... - Nézegeted a ribik szobáját?
Nem vagyok zakkant, vagy ilyesmi.
Te vagy az, igaz?
Most miről beszélsz?
Egy mindig akad.
Valaki, aki azt hiszi, hogy nem fojtanám meg álmában egy párnával,
egészen addig, míg meg nem fojtom egy párnával álmában.
Ahhoz neked egy párnánál több kellene!
Elmennétek valahova máshova kinyírni egymást?
Néhány próbálnánk itt békésen ellenni.
Kész a vacsora.
Bocsánat.
Számtan, művészeth,
irohdalom, zene:
á tudás nézs alappillére.
Ezsek lesznek a legfontosabb óráik itt, Blackwood-ban.
Egyenruhát kell hordanunk?
Hadd mutassam be matematika tanárukat, Professor Farley-t.
Ázs irodalomhom pedig,
gondolhom, sokan izsmerik már Dr. Sinclair-t.
Ézs bizonyítva kiváhló időérzsékét,
á zene tanáruk, Jules Duret.
Várjunk...
- "Duret," az a Duret? - Jules á fiam.
Mozst kapta meg a diplomáhját
a Londoni Királyi Akadémián.
Izgatottak vagyunk, hogy mind itt vannak.
Madame Duret gondos odafigyeléssel választotta ki önöket.
Mire?
A nagyságra.
Hallottam, ön játszhik zongorán. Alizs várom, hogy halljam.
Ne akarja. 9 éves korom óta nem játszottam.
Ahozs mondják, csak vissza kell ühlni a kehékpáhra.
- Én fuvolázom. - Csohdálatos.
Kéhrem, fogjanak hozzá.
Oké, beveszem őket.
Mindig öröm önnel beszélgetni.
Az első munkájuk Proust Az elveszett idő nyománba c. műve lesz.
- Mennyi időnk van rá? - Öt nap.
Mi? Öt nap? Ez vastagabb, mint a karom!
Hát, a Három kismalac nem igazán tanít semmit,
így ez a tökéletes tananyag az alapozáshoz.
Kár, hogy nem azt olvashatjuk.
Mégis, miről szól ez?
Szerelem.
Vágyakozás.
Rátalálás.
- És, hogy mit jelent mindezt elveszteni. - Szóval, ez egy szerelmes könyv?
Ha így nézzük, igen.
Minden történet az. Na, mindegy,
kezdjük.
Tudja valaki, hogy kell rózsaszínt keverni?
Shh! Lányok.
Kohncentrálni.
Ehz meg mi?
Ez itt Blackwood, lángokban.
És maga...
valahol itt sikoltozik segítségért... vagy ilyesmi.
Nem is tudom.
Ézs ön büszke erre?
Szerintem ez művészet.
Tudhja, 'ogy én mit látok, ha ránézek?
Egy fiatal nőt, aki halálra rettenth attól,
'ogy nincs elég tehetzsége, 'ogy túléljen itt.
Talán igazsa van.
Nem izs olyan szörnyű.
- Akkor jól sikerült? - Még messze van tőhle. Folytassa.
Matematika.
A világon minden megmagyarázható a matematikával.
Ezt mivel magyarázza?
Fogalmam sincs róla.
Azt remélem, az egyikük majd megmondja.
Ahogy Galileo mondta, évszázadokkal ezelőtt:
"A természet nagy könyve nyitva áll a szemünk előtt,
azok előtt, kik értik a nyelvet,
melyen íródott,
s e nyelv a..."
- Mi a franc bajod van már? - Mi folyik itt?
- Meggyújtotta a hajam! - Akkor miért nem ég?
Hölgyeim, kérem!
Szállj le rólam!
Azt hiszem, ebből majd tanul.
Oké, oké! Állj!
Ehlég ennyi.
- Jó ideje nem játszottam. - Giovanni Pergolesi, Franz Schubert,
Mozart, William Kestler.
Mind virtuózs zeneszehzők, kik sahjnos meghaltak 40 évesen.
A cél, hogy megtudjuk, mi a leghjobb önöknek.
- Melyik hangszer? - Öhn a hangszer, Izzy!
Mindezsikük! Csak nem kell tahálnunk azst az eszközst,
mehrt ezsek csak eszközsök,...
melyek felszabadítják alkotó ehlméjüket.
Segítzsen nekem.
Simán dugnék vele.
Kit. Jöjjön!
Csak adhjon egy pillanatot.
Ők mind az édesanyja diákjai voltak?
Igen, ráhjuk nagyon büszke. Nagyhon régóta tanít már.
London, Párizs, Berlin...
Azokon a helyeken nem érte meg ottmaradni?
Azt szeretné, ha önnel dolghoznék,
tahntermen kívül izs.
Zsenei tehetséget fedezett fel azs ön festményében.
Maga fél a technológiától, igaz?
Azs analóg felvételt lágyabbnak találhom.
- Ugye ezt nem veszi fel? - Szeretné, ha felvenném?
Nem! Nagyon nem.
Akkor nem.
Bocsánat.
Ez... Ön vizzsafogja magát.
Én csak...
- Nem megy. - De igen.
Csak nem ide koncentrál.
Miért?
Az apám...
Rá gondoltam korábban.
Egy kis pianonk volt.
Nekem vette, mikor kicsi voltam.
Ézs ettől miért szomohrú?
Meghalt.
Régen történt már. 9 éves voltam.
Egy üzleti útról tartott hazafelé,
az idő rossz volt és...
A következő járatot kellett volna választania.
Nem mennek messzire, uzse tudja?
Ezs részük itt marad,
miutáhn eljött érhtük a végzet.
Maga tényleg hisz ebben?
Ez nem egyszehrű dolog, Kit.
Még akkoh sem, ha á világ legboldogabb helyén is van.
De, ha megbízik bennem
és ha éhl a lehetőséggel és próbálkozik,
ígérem, meglephődik majd, hogy mihre képezs.
A szeretet eltűnt, tovaszállt,
Rettegek mindentől, szerelmem,
de oszt meg érzéseid, hisz te magad vagy
éltetője a fénynek.
Selyemből épült kastélyok sora.
A szeretet tovaszállt.
Ez gyönyörű, Ashley.
Nyomokban benne van a Romantika, Keats, Byron.
De a tónus, a verselés, az valami teljesen más.
- Egyfajta abszurditás jellemzi. - Honnan másoltad?
Nem másoltam.
Belőlem jött.
Kiváló.
Igazán kiváló.
Hamarosan a matematika hercegnőjévé válik, Izzy.
milren
Sierra?
Sierra!
Kiváhló munkha, Sierra.
Figyehljen rá.
Hallgassa.
A szelet. A patakot.
Egy szimphonia.
Hallja?
Igen, azt hiszem.
"Boldog vagyok, hogy az erdőt róhatom,
a fák, a szikák,
a kövek, a fák, a sziklák
megadnak mindent mire vágyom."
Ezt Beethoven mondta.
Csukjha be a szemét, Kit.
Teljesen.
Hallgassa.
Nem hallom magát.
Itt vagyok.
- Nyisd ki a szemed! - Apa?
- Kit?
- Jól éhzi magát? - A folyónál voltunk.
Igen, majhd három óhrája.
- Ön hozott ide? - Úgy mondanám, hogy öhn engem.
Jó... értem.
Vacsohraidő.
Gyehrünk. Menjünk. Elégh volt máhra.
Allez, allez.
Elnézsést. Kathryn-nel a folyónál volthunk.
Mit csináltak?
Mi...
hallgattunk.
Elmehetnék a szobámba?
Nem vagyok éhes.
Vissza kell mennem a projectemhez.
Tehmészetesen, édesem. A munka a legfontosabb.
Miss Orlonsky majhd gondoskodik öhnről.
Mit hallgatak, Kit?
Hát...
Csak a...
fákat, szelet, a természetet.
Azt hiszem, ez végre jó lett.
- Te valami zseni vagy? - Alig mentem át algebrából.
Nem tudom megmagyarázni. Egyáltalán nem.
De tetszik.
Jó valamiben jónak lenni.
Nem olyannak lenni, akit mindenki csak lenéz.
És ez tetszik.
Neked nem?
Menj innen! Menj innen!
Ashley? Ashley! Ashley!
Engedj be! Ashley!
Ashley?
Ashley!
Ébredj! Csak álmodsz!
Ashley, ébredj!
- Mi volt az? - Mi volt mi?
Mit láttál?
Ashley? Csak mi vagyunk. Semmi baj.
Eltűnt? Bántotta!
- Bántotta? Mégis kiről beszélsz? - Elizabeth-ről.
Elizabeth...
A nőről, aki beszél hozzám.
Mi a baja?
- Mit csinálsz? - Pofa be!
- Te fogd be! - Valaki van itt!
- Orlonsky? - Nem...
- Nem tudom. - Ez ő.
A férfi aki megtámadta Elizabeth-et.
- A férfi az álmomból! - Ki az az Elizabeth?
- Megyek, lefekszem. - Veronica, ne.
- Engedj el. - Veronica, ne!
Még egyszer hozzámérsz, megfojtalak!
Pizsiparti?
Miért minket választottak?
- Mire? - Hogy idejöjjünk.
Mert elcseszettek vagyunk.
Ahogy sok más lány is.
Talán a többiek nem jelentkeztek.
- Én nem jelentkeztem Blackwood-ba. - Miért, te igen?
- Nem. Biztosan nem. - Úgy találtak ránk.
Dr. Sinclair megjelent a rendelőben
miután megvádoltak az iskola felgyújtásának kísérletével.
- "Megvádoltak"? - Hogy nézett ki?
A férfi az álmodban...
- Félelmetesen. - Most komolyan...
Feküdjetek le már végre.
Elmondjuk Madame Duret-nek?
Mit, hogy Ashley-nek rémálmai vannak?
Az a Kit látott valamit a folyosón.
- Nem tudom, hogy mit láttam. - Már mondtam.
- Az a férfias-nő Orlonsky volt. - Akkor miért nem nyitottál ajtót?
Azért mert Orlonsky a múltkor is majdnem letépte a fejem.
Nem Orlonsky volt.
Már láttam ilyet korábban.
- Ijesztő fickókat? - Nem volt ijesztő.
Az apám volt.
Pár erről már nyolc különböző terapeuta próbált lebeszélni.
Hozzám jött.
Azon az éjszakán, mikor balesetet szenvedett.
Azt hiszem, szeretette volna ha...
Nem is tudom.
Bárcsak mondhattam volna neki valamit.
Mégis mit?
- Pár búcsúszót. - Csak egy álom volt.
A szellemek nem léteznek, még ha hinni is akarsz bennük.
Hú. Itt valaki eléggé érzéketlen szemétláda.
- Az igazat mondja. - Mégis honnan tudnád?
- Mert én is láttam dolgokat. - Mint például?
Dolgokat.
Amiket nem tudok megmagyarázni.
Hidd el, én meg tudnám.
- Mióta? - Mindig is.
- Valahogy mintha... - Éreznéd őket?
Sosem tudtam meg, hogy mi volt.
Olyan érzés,
mintha valami mindig körülvenne,
követne.
Sosem szóltam róla, de, mikor megtettem...
Azt mondták barátkozz inkább. Vagy szedj gyógyszert.
Vagy elküldtek valahova.
Szóval van egy képességünk.
Madame Duret?
Á, Sierra.
Épp most néhzem az utolshó munkáját.
Személyesen én inkább a tehmészetes irányt választom,
de kih vagyok én, 'ogy az inpirációval szembeszegüljek?
Köszönöm.
- Szeretnénk kérdezni öntől valamit. - Jules mondta,
'ogy ön nagyon jól halad, Kathryn.
Volt valami a folyosón a múlt éjjel.
Talán Ashley szobájában is.
- Tehát láttak valamith? - Igen, mindannyian.
Meglep, 'ogy ilyen sokáig tarthott.
- Szedi még á gyógyzserét? - Igen.
Ilyen erősh gyógyzserekkel nem csoda, ha rémhálmai vannak.
- De mind láttuk! - Én nem láttam semmit.
Figyelhjenek ide. Mindannyian.
Ezs itt mind a gyógyzserek hatásha.
- Néha segítenek. - Elnyomják az önök alkothó elméjét.
Maguknak nincs zsemmi bajuk.
Rohadjon meg, aki mázst mond!
Ha néhány emberhen múlna, minden zsenit őrühltnek tartanának.
A világ még mindig laposh lenne,
és az erőzs nők, mint mi, a máglyán égnénk el.
Elég drámai, nem gondolja?
- Mozstantól nincs több tabletta. - Ezt megteheti?
Megtettem,
remélve, hogy önök megkettőzik erőfezsítéseiket.
Jól van.
Folytassák.
Gyönyörű volt, Kit.
Honnan ismeri ezt a zenéth?
Nem is tudom... talán hallottam régebben.
Mintha emlékeznék rá.
Emlékezne William Kestler zenéjére?
Igen. Bár nem értem.
Sosem voltam ilyen jó,
mikor régebben órákat vettem.
Remélem ezs az én érdemem.
Hát persze, hogy a magáé. Úgy értem, maga
a Királyi Akadémián, vagy hol...
Mindegy, lényegtelen.
Maga egy zseni.
Tehetzséges vagyok és elkötelezett,
de ahogy anyám mindig mondhja nekem,
messze állok a zsenitől.
Talán téved.
- Azt akarom mondani, hogy... - Elég legyen, Jules.
Ugye nem kell fizselmeztetnelek, hogy milyen fontos a szereped!
Vezetők vagyunk, nem tanárhok.
Ők találják meg azs utjukat. Mi csak rajta tarthjuk őket!
Bármi áron.
Látom, az illeme nem javult, Veronica.
Sierra beteg?
Napok óta nem jött ki a szobájából.
- Fest. - Mikor evett utoljára?
Azt hiszem, én is visszamennék a szobámba.
- Azst hiszem, ez a magáé, igaz? - Igen.
Kivihetem a folyosóra?
A tölthő...
- Anya. - Szia, édesem.
Dave, Kit az...
- Hallasz, édesem? - Igen.
Hallom, hogy jól vagy, anya.
Bocsánat a zajért. Hogy vagy? Hogy haladsz?
- Minden rendben. - Tényleg?
Igen. Ez az igazság.
Jól vagy, édesem?
Dave üdvözeltét küldi. Tele van a szája.
Bárcsak sűrűbben beszélhetnénk, Kit.
- Jó lenne. - Vannak már új barátaid?
Nem igazán anya. De, kösz, hogy kérded.
Miért? Csak nem kerültél megint bajba?
Nem. Én nem.
Olyan a hangod, mintha nem te lennél.
- Én csak... - Kit.
- Minden rendben, édesem? - Igen.
Csak hiányzol.
Nekünk is nagyon hiányzol, de...
- Valami baj van? Fura a hangod. - Nem, minden rendben.
Édesem, ha gond van, szólj és elviszünk onnan.
- Jó. -Jó?
Anya, most órára kell mennem, oké?
Oké, szeretlek, szia.
Megbocsát?
Kit?
Ez a legutóbbi versem.
Ez undorító.
Sajnálom.
Többet nem jön.
- Miről beszélsz? - Többé nem látogat meg!
- Ashley, mi az, hé! - Van valaki új,
aki átveszi a helyét.
- Hogyan? - A férfiak a fejemben.
- Nagyon mérgesek. - Figyelj rám.
Figyelj rám! Nem lesz semmi gond.
Itt fogunk meghalni!
Sierra?
Sierra!
Sierra?
Én... én...
szomjas vagyok.
Sierra, ki...
Ki van ott?
Bú!
Mit csinálsz te itt?
Azon gondolkozom, hogy felgyújtom a helyet.
- De neked nem ezen jár a fejed, igaz? - Idenéz!
- Nézz már ide! - Miért vannak Sierra festményei egy könyvben?
Hát ez az! Ezek Thomas Cole képei.
- Csodás. És ki is ő? - Egy festő volt.
- Az 1800-as években halt meg. 46 évesen. - És?
Madame Duret irodájában ugyanez a tájkép van,
csak más szögből megfestve.
És Sierra is TC-ként írta alá a képeit.
Ashley azt mondta, hogy valami Elizabeth szólt hozzá, igaz?
És mikor Dr. Sinclair felolvasta Ashley versét, hogy is jellemezte?
Azt mondta, "abszurditás" jellemzi.
"Hirtelen halála előtt, mely 27 évesen érte,
Elizabeth Webb munkáját egyfajta hídnak tekintették
a Romantikus és a Transzcendentális irodalom
között, mely hasonlított Blake, Byron és Keats munkáira.
Webb ellentétes sztanzái
és szokatlan kötődése a kastélyokhoz
biztosította helyét
az irodalom nagyjai között mindörökre."
És én meg Wilhelm Kestler zenét játszottam,
a rohadt életbe már!
Tévedtem.
Ezek a ribancok nem őrültek.
Csak te.
Veronica, várj!
Várj!
Veronica?
Veronica!
Szia.
Veronica?
Nem volt egyszerű.
Segítség! Segítség!
Láttad őket!
Láttad őket, igaz?
Ne itt.
Sosem aggódtam miattuk.
Láttam dolgokat.
Tényleg.
Furcsa dolgokat, de...
próbáltam eltolni magamtól.
Voltak fontosabb gondjaim is.
13 évesen elmentem egy állatkertbe,
hogy megnézzem a zsiráfokat a barátaimmal és...
Mi van?
A zsiráfok nagyon szuperek.
Mikor hazaértem, anyám sikoltozott.
A mostohaapám a szart is kiverte belőle.
Ne vágjatok ilyen képet.
Folyton ez történt.
De akkor...
fogtam egy kést...
csak egy kicsi, tompa, evőkést...
és mellbe szúrtam vele.
Meghalt?
Így többé nem nyúlt hozzá.
Anyám azt hitte, ha tűri,
előbb-utóbb abbahagyja.
A rossz dolgok sosem érnek véget, Kit.
Azt hiszem, tudom, hogy hol kezdődött.
Én nem megyek előre.
Kezdők szerencséje.
Mi... a franc?
Menjünk le.
Mekkora ez a rohadt hely?
Azt a mindenit!
Menjünk.
Basszus!
Kezdők szerencséje.
Wintermere iskola
Gravenhale Akadémia
Elhalálozott. Halála oka: Öngyilkosság
Basszus! Bújjunk el!
Milyen kár.
Nagy reményeket fűztünk önhöz, Veronica.
Általában csalódnak bennem. A véremben van.
Ezsedül vagy,
ezek á kis,
éjszakai kutakodázson?
Utálom az embereket. Ezt maga is tudja.
Magát is utálom.
Türelmezs voltam veled,
prólháltam kihozni belőled valamit,
amire talán mélthó sem vagy.
Talán jobban kehlett volna próbálkoznom.
Vagy, néhány emberrel nem lehet
semmit sem kezdheni.
Megtagadják az ezsüttműködést
ézs nem értékelik amit Blackwood nyújt,
Maga eldöntötte, hogy szétzza
a lehetőzséget, melyet ajánlottam önnek!
Így mozst, kisasszony,
nekik adom önt.
Sierra!
Sierra, ébredj! Mennünk kell!
Ashley!
Ashley, engedj be! Mennünk kell!
A gyermekem.
Megígérte, hogy láthatom a gyermekem.
Legyen türelemmel.
A kapcsolat erősödik.
Mintha nem is lenne ébren.
Nem számít.
Ne féhlj, gyermekem. Mindenki miattad jöhtt ide.
Engedd szabadhjára á zenét.
Játszd a zenémet.
Most!
Nem mindhenki igazi művész.
Ne hallgass rá.
Az ajtó!
Sosem jutottam még ily messzire!
Jól csinálod, gyhermekem.
Apa.
Most én jövök!
Ébredj fel újra.
Miért vagyok itt?
- Mi történik velem? - Minden rendben.
- Minden... - Nem!
- Minden rendben! - Mit csinálnak maguk velem?
- Gyhakorolni jött le? - Nem! Nem!
- Hol van Veronica? - Nem tudom.
- Ne hazudjon! - Nem tudom, Kit. Nem hazsudok.
Annyit tudhok, hogy anyám elégedetlen a fejhlődésével.
Ezt most felveszi?
Mindig menjen vizzsa a szobájába Kit, rendben?
De itt van nekünk a zene!
- A jó érdekében, Kit. - Ne, ne! Ne!
Bíztam magában!
Ön valami csodálatosat adhat itt a vhilágnak.
Ghondoljon a zenére. Mozart ézs Schubert, fiatalon haltak meg.
William Kestler 33 volt, mikor meghalt. El tudhja képzelni?
Gondoljon á nagy művészekre és a zsenikre...
Ne! Elég!
- Kit, annyi mindent kaphatna tőle. - Ne!
- Kit, kérem! - Ne!
Lejárt az idejük.
Az enyémet nem veszik el!
Mindenkit hívjon ide!
Azonnal!
Miért keltett fel minket?
Hol vannak a többiek? Hol van Veronica?
- Veronica többé már nincs velünk. - Hazudik!
Mind hazudnak!
- Anyám, mondd el neki azs igazságot. - Nem értené meg.
Higgye el, értem én!
Fent voltam a padláson!
Láttam az aktákat.
Tudom, mi történt azokkal a különleges lányokkal.
- Kit... - Felhasználták őket!
Felhasználták őket, ahogy minket is!
- Hálázsnak kellene lenned a kiváltságért! - Hálásnak?
- Én hálás vagyok. - Ha megszáll egy szellem,
hogy megtanuljak játszani, az kiváltság?
Te bolond lány! Hát nem érted?
Nem tanhultál semmit!
Nem tudzs semmi se játszani!
Ti vagytok, az ő hangszereik.
Mindegyikünk tehetséges.
Én kommunikálok a túloldallal.
Te és a többeik tehetsége pedig,
hogy jó befogadók.
Befogadók mire?
Madame Duret segít ezekek a nőknek és férfiaknak,
hogy önökön keresztül befejezhessék munkájukat.
Egy ütemet sem tudtál játszani, mikor idejöttél.
És mozst zeneműveket komponálsz.
Sierra a körmét zsem tudta kifesteni.
Mozst a munkái galériák falára valók.
Ashley versei a legjobbak között említhetőek.
Ézs Izzy már majdnem rájött
á matematika legbonyohlultabb rejtéjére.
És ha végzett? Akkor mi van? Ő learatja a babérokat?
Kedvesem, a művészek azs idők kezdhete óta
keresik ezt.
Az örök inspirációt. A múzsát.
Néhányan drogoznak, éheznek,
szétisszák magukat, öngyhilkosok lesznek,
ha eltűnt a múzsájuk.
Ja... maga meg a falra akasztja a képeiket ennek örömére.
Vagy eladja őket.
Ezs nem a pénzről vagy dicsőségről szól, gyermekem.
Arról szól, 'ogy visszaadjuk a világnak azt,
amit a fizikai halál elvett.
És önöket válzstottam,
kiemelve önöket a közsépszerűségből,
megszabadítva a szenvedéstől
és magát a múzsát adtam az önök kezébe!
Akkor vegye vissza! Azonnal!
Néha, mikor megnyílik azs ajtó a túloldhalról,
nehézs irányítani azt, ami átjön.
- De, mi segíteni vagyunk itt. - Maguk mind őrültek!
- Kit... - Vissza!
Mindenki!
Nem akarja újra látni az apját, Kathryn?
Maradjon.
Hagyja, hogy befejezzük a munkát
és válljon stabillá a kapcsolódása.
Ha elmegy, ő eltűnik.
Ezúttal örökre.
- Kit... - Hagyd, Jules. Nem juth messzire.
Várjon egy kicsit.
Kit, csak egy pillanatra, kérem.
Kérem, figyeljen egy pillanatra. Kit...
Hagyjon békén! Takarodjon a közelemből!
Ne bántson!
- Ashley. - Kérem, ne!
Vegyétek le rólam! Vegyétek le!
- Állítsa meg valaki! - Ashley?
Ashley?
Többé nem hagyom.
- Én vagyok az, Kit. - Elég! Meg kell állítani!
Én vagyok. Ki kell innen jutnunk!
- El kell látnunk! - Kérlek!
Mentőt kell hívnunk! Mégis mit akar csinálni?
Ashley, mindjárt visszajövök!
- Kit, várjon! - Elég! Meg kell állítani!
Kit, várjon!
- Az iroda kulcsa. - Köszönöm.
Ashley?
Ne, ne!
- Ashley! - Kit! Kit!
Várjon!
- Oké, menjen! - Gyerünk!
Menjen! Siessen!
Oké. Kérlek, működj! Kérlek, működj!
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Igen! Ez az!
Sierra. Sierra, ébredj! Mennünk kell!
Sierra.
Ne!
Izzy! Izzy! Izzy!
Engedj be! Nyiss ajtót! Én vagyok az!
- Mennünk kell! Gyerünk! - Megölték!
Sierra meghalt. És Ashley is.
- Gyere! Mennünk kell! - Azt hiszem, rájöttem.
- A válasz, három. - Hogy?
Tűnjünk innen! Keressük meg Veronica-t.
Nyomás!
- Majd én megoldom. - Mind veszélyben vagyunk.
- Ne kérdőjelezzen meg! - Elszabadult.
- Most túl messzire ment. - Mehet messzhebb is.
A kapzsolat erősebb, mint eddig bármikhor.
Rájöttem, de most...
Mindennek megvan azs ára.
Uralom a helyzsetet.
Ne tettessük,
mintha ezs szokatlan lenne.
Ezsek a kis gonosztevők
fel zsem fogják a megszállottságot,
megéri az áldozat, mely nyomorú életükbe kerül.
Ők nem hordozók.
Ők donorok.
Jönnek a zsaruk!
Mit tettél?
A zsok munka, amit belefektetem.
'ogy tehetted? Ézs te?
'ogy árulhattál el? A zsaját fiam!
Maradj ahol vagy!
Majd foglalkhozom a rendőrséggel, mikor ideérnek. Vigyék innen!
- Jules! - Engedjék el! Engedjék!
Ne! Jules!
Micsoda szánalhmas senkivé váltál.
Milyen gyhenge vagy. Mint az apád.
De neki legalább volt érzéke ahhoz, hogy elhazsjon téged!
Bolond, bolond lány!
Bolond!
Nem kell ezt tennie!
Hálátlan lány!
Nem te vagy az egyetlen, akinek elvesztett valakit.
Ne! Engedjen ki!
Engedjen ki! Kérem!
Veronica?
Veronica, én vagyok az. Kit.
Mit tettek veled?
Kit?
Küzdened kell!
Ez a te képességed, Hogy tudsz küzdeni.
Ugye tudod, hogy ez nem helyes.
Gyerünk! Csináld!
Küzdj, Veronica!
Veronica, you have to fight!
Küzdj! Küzdj! Küzdj!
Küzdj! Küzdj!
Küzdj ellene! Küzdj, Veronica!
Veronica. Veronica, sietnünk kell!
Engedjenek ki! Kérem!
Kérem, engedjenek ki!
Kit? Te vagy az?
Kéne a segítséged.
Már túl sok a szám a fejemben.
Adzson nekik fejenként 1000-et. Ha nem elég, adzson még.
Mi van, ha át akarják vizsgálni a...
Ne.
Izzy! Gyere! Mennünk kell! Gyere, Izzy!
- Izzy, ne! Izzy! Gyerünk! - Én ide tartozom.
Izzy, nézz rám! Nem tartozol ide!
- Milyen gyönyörű. - Kit, gyerünk!
Milyen gyönyörű! Menj, Kit! Csak menj!
Nem tartozol ide! Gyere!
Kit, gyere! Összeomlik az épület!
Mennünk kell!
- Izzy! - Kit! Gyere már!
Ne!
- Kit. - Jól vagy?
- Jules, jól vagy? - Nem!
Gyere! Erre!
Gyerünk!
Gyerünk! Menjünk!
Mozgás! Gyerünk!
- Mi a franc? - Mi történik?
Apa!
Erre.
Állj! Állj!
Apa!
- Gyertek! Erre! - Kit!
Gyertek! Gyertek!
Kifelé! Mögöttetek leszek!
- Erre most nincs idő! - Meg kell mentenünk, amit csak tudunk!
Simone, hallgasson rám! Vége!
Én irányítok!
Ne! Erre! Erre!
Látom őt! Ide ment be!
Anton!
Gyerünk!
Itt van!
- Hol van? Hol van? - Kit, gyere! Mit csinálsz?
Veronica, kifelé!
Még odabent vannak! Még odabent vannak!
Állítsd meg a kocsit Dave.
Állj meg!
Jules, nézz rám! Mennünk kell! Ki kell innen jutnunk!
Vigyázz!
Jules, ne!
Apa?
Kit, kedvesem, fel kell állnod.
Fáradt vagyok, apa.
Tudom.
Annyira nehéz.
Tudom.
De meg kell próbálnod.
Elkezdted
és be is fejezted.
Ha bízol bennem,
és adsz egy esélyt annak, hogy megpróbáld...
Édesem! Édesem!
Vigyázzon a fejére.
Nazs dolgokra hivatott, Kathryn.
Végre elindhult a megértés útján.
Csak önön áll, 'ogy befejezsi-e vagy sem.
- Ön rokona? - Igen, az anyja!
Ginny! Ginny!
- Megyek utánatok. - Jól van. Ó kislányom.
Menjünk!
Elvesztem, Dad.
Tudom.
Mi mindannyian.
Haldoklom, igaz?
Igen.
Nagyon hiányoztál, apa.
Te is nekem, Kit.
Veled akarok maradni.
Még hosszú élet áll előtted.
Ez, csak a kezdete.
Majd magad is rájössz.
Most mennem kell.
Látlak még valaha?
Nagyon szeretlek, Kit.
Nagyon szeretlek, apa.
Ég veled.
Van pulzusa! Van pulzusa!
Hogy?
Szia, édesem!
Nagyon szeretlek!
Minden rendben.
Felirat: milren