- Hvorfor? - Så vi kan vise far det.
Det hjælper ham med at huske. Er du parat? Som vi øvede os på?
Florida, USA 22 år tidligere
- Stop ikke nu, skat. - Si, mi capitan.
Det her er video nr. 11. Jeg er Ana Carter, amerikansk statsborger.
CV for studievisum vedlagt. Doktor fil. i kemiteknik, Oxford.
Tester elektrolytter til batterier, udsat for elektromagnetisk puls.
7 - 13 elektromagnetisk puls gennem algoritme 13, Tester 13.
Hypotese korrekt. Atom upåvirket af skiftende puls. Elektrolyt stabil.
Forsøg 7 -13 vellykket.
Forsøg 7 - 14, elektromagnetisk puls gennem algoritme 14.
Og vi kører 14.
Hypotese korrekt, genstand upåvirket af skiftende puls, elektrolyt stabil.
7 -14 vellykket.
Forsøg 7 -15. Puls gennem algoritme 15.
Kører 15.
Hypotese korrekt. Genstand upåvirket af skiftende puls. Elektrolyt stabil.
7 - 15 vellykket.
Forsøg 7 -16. Elektromagnetisk puls gennem digital algoritme 16.
Kører 16.
Hypotese korrekt. Genstand upåvirket af skiftende puls. Elektrolyt stabil.
Forsøg 16 vellykket.
Forsøg 7 - 17. Puls gennem digital algoritme 17.
Kører 17.
Hej! Jeg vil drikke en øl med mine studerende. Vil du med?
Det skete igen. Det forsvandt, men jeg forstår det ikke.
- Kaffe? Den gode slags. - Sjette gang. Altid det samme.
- Og? - Det er ikke en fejl. Vi skaber det.
- Dekonstruer. Et atom forsvinder... - Elektron.
Forsvandt! Dekonstruer. En elektron kan ikke bare forsvinde.
- Hvis den ødelægges, flyttes, skjules. - Vi har ikke ødelagt noget.
Hvis du havde gjort det, ville... Du fjernede den, eller også er den skjult.
- Kul binder ikke med skjult elektron. - Så har du fjernet den. Okay.
Jeg har bare ikke set sådan før. Hvor tager den hen og hvordan?
- Vil det fungere? - Det stemmer med emnets volumen.
- Det burde række til et atom. - Hvor fik du fat i algoritmen?
Jeg forsøgte at vise, at varierende puls ikke påvirkede elektrolytterne.
- Ja, men hvor kommer den fra? - Forsøg 17, påvirk et helt atom.
Ingen hypotese.
Ingen hypotese. Kører nr 17.
Vi skal bruge en større skål.
Det her genkender jeg fra studietiden. Det er enkel geometri.
Men nr 17 er kvanteteori.
- Men hvorfor har du pi med? - Jeg skulle bruge noget ikke-repetitivt.
- Men du kan ikke bruge pi sådan. - Jeg vil prøve på et molekyle.
- Serveren vil crashe. - Jeg kan spore et molekyle.
Men vi skal have hjælp med omkodning for at bruge mindre strøm.
- Hvis du taler om... - Vil du spørge hende?
Nej! Hun er... Helt ærligt, nej!
"Distribuerende beregninger" - din computer helbreder cancer i sin fritid.
Din processor arbejder, mens du sover. Dette sted har nogle.
- Må vi bruge dem? - Du er blevet klippet, Nathan.
Ja, registrer jeres projekt og håb, at mange personer logger ind.
Det klæder dig. Du ser mindre bøsset ud.
- Distribuerende beregninger... - Har brug for frivillige.
- Hvor mange? - Vores test crashede serveren.
- Vi skal op i petaflop-størrelse. - Hvad laver I egentlig deroppe?
- Klarer netværket det? - Det er ikke lovligt.
Det er let at bruge skolens computer.
En internetorm, som opkobler folk uden deres viden - enkelt.
Men hvordan spredes den? Det kan stoppe på stedet-
- eller også vil den halve verden donere kapacitet allerede på tirsdag.
- Vivisektion er mord. - Okay, galning.
- Og du kan ordne det? - Ja, bare fortæl, hvad I laver.
Jeg vil være med.
Det, hun foreslår, er ulovligt, Ana. At hacke og stjæle servere.
Okay, vi gør det.
- Og pakningen...? - Det løser sig.
- Det gør mig bare ked af det. - Skal jeg hjælpe dig?
Nej, du må ikke skippe lektionerne. Besøg mig i ferien i min nye lejlighed.
Du har ret. Så kommer jeg.
- Er du alene? - Nu? Ja, jeg arbejder som regel.
- Nathan hjælper mig. Husker du ham? - Ham den flotte? Dater I endelig?
- Der er jo kun gået syv år! - Mor, altså!
- Er der børnebørn på vej? - Jeg må løbe nu. Maden er færdig.
- Noget lækkert? - Ja, kylling svøbt i parmaskinke.
Fyldt med mozzarella og basilikum.
Ja, det ved jeg. Fra det der tv-program.
Du er en pivskid. Det er umuligt at spore, den går fra mail til mail.
Den vokser eksponentielt. Jeg har styr på Norton og McAfee.
- Det er sgu tungt! - Kom og se.
Tre, to, en...
Rent teknisk flytter vi jo ikke ting. Ingen bevægelse. Vi ødelægger ikke...
Vi danner ingenting. Der er ingen spor efter partiklen.
- Vi sender den et sted hen. - Ja, men hvor?
Differentialligningen antyder, at vi skaber en ramme. Jeg ser, hvad vi gør...
Men ikke hvordan. Er disse variabler en del af ligningen, Ana?
Farvel, kugle.
Ja, feedback fra elektroderne.
Så et nummer udefra bliver lagt ind i ligningen?
- En elektrisk svingning. - Så disse elektroder...
- Så n kan være...? - Negativ. Har elektroderne ret vinkel?
- Dine elektroder skaber tre akser. - I tre dimensioner.
Men i stedet for sådan, definerer du dem sådan.
- Som giver x-, y-og z-akser. - Op, ned, frem, tilbage, højre, venstre.
Vi kan markere et punkt hvor som helst. Gennem genstandens dimensioner.
Forsøg 17 - 108 for at kontrollere udnoden. Kører diagnostik.
- Hvis vi vil sende... - Med et mere elegant ord...
- Fase, teleportere, zappe? - Vi vil "fase" den hertil.
- Er det 40 cm på den positive x-akse? - Ja, gå lidt ind på y negativ.
Så x er 40, otte enheder, negativ 1 y. Negativ 2.
Hypotesen sender... faser genstanden til et sted 40 cm derfra.
- Og lander med et bump. - Lander med et bump. Forsøg 17 - 108.
For dælen! Vi gjorde det!
Vi skal lave flere tests. Men ved I, hvad vi har gjort?
- Finansiering! - Ormen giver os kapacitet...
Alt bliver forandret.
- Alt! Hvis man ser på... - Min onkel er formueforvalter.
- Kan vi gøre det stabilt? - Mener du den reelle genstand?
- Processoren kan ikke klare det. - Skab et rum...
- En sfære. - Alt bliver forandret.
- Med en forudbestemt udnode. - En ormehulteori. Vi...
har lavet et ormehul.
Vi teleporterer ting. Folkens, vi bliver guder.
- GPS'en er i gang i morgen. - Ring til Laurence... Advokater.
- Begynd med patent, copyright. - Vi har brug for eksperter, i en fart.
Og onkel Scott. Sig, at vi har en demo... på fredag.
Jeg er nødt til at løbe, far, men det her er stort.
Tumorer bliver fjernet fra hjernen. Landbruget bliver forandret.
Fra et ormehul på din gård og zap... ind i fryseren.
Ormehuller ved Bangladeshs floder, og Sahara blomstrer straks!
Hvis det virker og ikke ødelægger alt.
Vi tager energi fra Jordens midte. Kabler til solpaneler tæt på solen.
Jeg må tjekke for cellulosemutation eller molekylær opløsning.
- Vi starter et selskab, skaffer penge. - Vi kan få mineraler fra alt.
- Hvor skal den her stå? - Guder! Vi vil forandre verden.
Hej, bregne. Åh, herregud!
Din mine!
Hvad har jeg gjort?
- Du tygger på en tandstikker. - Det gør cool fyre.
- Er du en cool fyr nu? - Ja, faktisk.
- Vil du se et trick? - Ja.
- Jeg kan få materie til at forsvinde. - Kan du?
Er du parat?
- Ser du efter? - Ja.
Godt.
- En gang til. - Jeg holder øje med dig.
- Fandens! Jeg plejer at kunne. - Du burde holde dig til klaveret.
- Flot. - Ja.
Hvor blev den af? I ærmet.
Tror du?
Du kiksede med vilje to gange. Tredje gang var jeg ikke opmærksom-
- så du tog den med din anden hånd. Vis mig den.
Ja! Jeg er et geni.
- Seks år siden vi læste sammen. - Fysik, andet år.
- Det er længe siden. - Ja, det er det.
Nate.
Vores tests er perfekte, dna og rna er identiske.
- Du ser godt ud. - Jeg sagde jo, at jeg var cool.
Liv har skabt en stabil sfære.
Den er kun 30 cm i diameter. Vi kan ikke køre noget større endnu.
- Fristende, ikke sandt? - Det er ikke, som jeg forestillede mig.
Du kan se cifrene der. Den gør ting med lys, som...
Nå, men stil dig derovre.
- Faseangreb! Hallo! - Der er mulighed for at...
Ingen vil angribe nogen, hippie. Tænk, hvordan transport bliver påvirket.
- Hvis vi kan fase levende... - Byer bliver forandret.
Folk bor på landet og fases til kontoret. At rejse forandrer sig.
- Fase til bjergene. - Til stranden, hjem til mor.
- Til månen. Til en bankboks. - Nu snakker vi.
Nathan?
Klogt.
- Det går stærkt. Skulle vi... - Vi må udføre testene først.
At købe alt udstyret til at gøre det her lovligt kræver penge.
Okay, stinky. Nu skaber vi historie.
Farmor? Hej, farmor, det er Liv.
Olivia, ja. Spørgsmål: hvordan har Tinkles det?
Ja, patenterne. De skal behandles, helst i går. De skal stå i Anas navn.
Alle sammen. De vil alle sammen se det. Det her er enormt stort, far.
Meget større.
Det er som at opfinde elektricitet. Større end Google, større end Facebook.
Vil du hjælpe os, Nate?
Det er det i særklasse største, som mennesket har skabt.
Rødt klæder dig, og det du har gjort ved håret, er flot. Helt ærligt.
Det er ikke så meget dragetatovering eller hacker-agtigt.
Smart. Inkognito.
Olivia, skat! Kom indenfor.
Hvor er det koldt derude! Kom indenfor.
Hvor er du fin! Du har droppet den der gyselige blå hårfarve.
- Vil du hente Tinkles igen? - Hej selv, farmor.
- Jeg ville se, hvordan han har det. - Han har det fint!
Hej! Jeg er Brenda, Olivias farmor. Hvem er I?
Hej, jeg hedder Ana, og det her er Nathan.
De er mine assistenter. Ana er immigrant, så ring til grænsepolitiet.
- Så Tinkles har det fint? - Hvorfor skulle han ikke det?
Han brød rumtidens kontinuum og besøgte den fjerde dimension.
Vil I have te?
- Dette sted er helt vildt. - Jeg vidste, at familien er rig, men...
- Du ser godt ud. - Jeg kanaliserer min indre farmor.
Hendes farfar er den 11. greve af et eller andet.
Helt ærligt, se den her.
- Ana. - Hvad er der?
- Vil du med i biografen i aften? - J. Alle trænger til en pause.
Jeg mener gå rigtigt i biografen.
Hvad mener... Nå, sådan.
- For helvede. Skide pikhelvede! - Du godeste, Olivia!
- Kan I fatte det lort? - Jeg kan ikke fatte det.
Heller ikke jeg. Mere te?
Microsoft har lagt en patch ud. De lukker internetormen.
- Hvor lang tid har vi? - Højst en dag.
Mødet og demonstrationen er på fredag. Da får vi penge.
- Ikke nok til det her. - Vi må lave en sidste test.
En, der slår alt andet.
- Du foreslår vel ikke...? - Jo, vi må være revolutionære.
- Hun har ret. For at få penge... - Vi må gøre det nu. Med det samme.
Okay, jeg gør det.
Verden fungerer ikke sådan længere, Lancelot.
Godt...
Alle systemer kører. Temperaturen falder.
Hydraulik 1, op. Hydraulik 2, op. Hydraulik 3... højere, højere. Op!
Diagnostik okay. Venter på, at cifrene planer ud.
0,272, 0,99. Cifrene er inkonsistente, Liv.
- Kabel 1 er overophedet. Skift til 2, 3. - Når jeg siger til, går vi til fase 2.
Stå stille, Ana.
Kan det her føles mere ildevarslende?
- Du behøver ikke gøre det. - Jo, det gør hun.
Slap af, pust ud. Skrig ad værdierne bagefter.
- Jeg er meget bange. - Vær ikke det. Det er jo dig!
Forestil dig Nobelprisen. En sidst ting...
- Sæt nu jeg får tentakler! - Eller testikler. Behårede...
Vi transporterer materie gennem et ormehul.
- Uforandret. Det passerer uforandret. - Og? Vi skal køre nu.
Kun materie. Sæt nu...
- Hvad? - Ingenting.
Held og lykke.
Nate?
Du skylder mig en tur i biffen, cool fyr.
Held og lykke.
Okay, på tre, to, en...
"Påminselse. Resultaterne af eksperimentet skulle ind i fredags."
- Jeg er James. Har du tid et øjeblik? - Jeg er ked af det.
Vær ikke det. Jeg laver sjov. Kender du dette sted?
- De udfører eksperimenter på dyr. - Ikke i dag.
- Måske næste gang? Hvad hedder du? - Ana.
Jeg havde en kanin, der hed Ana.
- Arbejder du med videnskab? - Vi anvender ikke dyr.
Jeg støtter jeres arbejde, men ikke i dag.
- Hej, igen! Hvordan har du det? - Jeg bør ikke drikke så meget.
Jeg kan ikke huske en skid. Jeg håber ikke, at jeg...
Godt.
Vi har mistet næsten al kapacitet. Tilbage til atomer.
- Alt? Det var hurtigt. - Var det?
Den der må vi droppe lige nu, men vi har computermodeller.
Undskyld, men vi har modeller, så vi kan køre analytiske tests på serveren.
- Indtil vi får penge? - Ja, netop.
Men det hele gik vel godt?
- Nate? - Ja, selvfølgelig. Hvorfor spørger du?
Okay, hvad gør vi så nu?
Hvad vi gør? Først og fremmest, hvordan går det med testene?
- Tests? - Du er jo kemiker. Du ville tage prøver.
Minder. Så mange herlige minder.
Kan du huske videoen med dine Lego-fotos? Den pakker jeg også.
- Nej, mor. - Du kan smide det ud, du ikke vil have.
Det bliver bare arbejde for os begge. Smid den ud eller giv den væk.
- Og tegneserierne? - Læg dem i bagagerummet.
- Bagagerummet? - Det hele skal kunne være der.
- Men jeg har så mange ting. - Det er fidusen ved et bagagerum.
Okay, tag det roligt.
Hvordan går det ellers?
Det...
Det går fint. Jeg er bare lidt forkølet.
- Jeg har det fint. - Arbejd ikke for hårdt. Ring til mig!
Jeg savner dig.
Hallo?
Lad mine ting være og gå.
Tag ikke mit arbejde. For helvede!
Hvem er du?
Jeg behøver ikke ringe til politiet. Jeg vil bare have mine ting.
Det er bare mit arbejde. Det betyder intet for dig. Kom nu...
Godt.
Er alt i orden, Ana? Din besked gjorde mig urolig.
- Det må være sent hos dig. - Besked?
Der har været indbrud hos mig. De tog min computer og andre ting.
Er du uskadt? Mistede du meget af arbejdet?
Der er backup på laboratoriet. Der var også fotos og minder...
Ring til politiet. De skal vide, at det er sket.
Jeg fandt en ting, som jeg vil sende til dig. Den vil opmuntre dig.
Jeg elsker dig. Den slags ting sker. Gudskelov er du uskadt.
Men ring til politiet! En pervers mand skal ikke gennemgå dine fotos.
Jeg skal nok ringe, mor. Jeg elsker også dig.
Kan jeg ikke engang melde mit kort stjålet? Det er latterligt!
Det ved jeg ikke!
Ja, okay. Mit pas?
Må jeg få dit navn og nummer?
Okay, Jim. Jeg gør det i morgen.
Ja. Nej! Tak.
Hvorfor tager du det ikke alvorligt? Nogen har stjålet vores arbejde.
De vil alligevel ikke fatte noget. Og du...
Efter eksperimentet husker jeg ingenting!
Blev jeg overfaldet på vej hjem? Mit hjem er ødelagt, mit hoved gør ondt...
- Vær ikke urolig. - Det er jeg heller ikke.
Jeg vil bare vide, hvad der skete.
- Noget gik galt under eksperimentet. - Nej. I morgen har du glemt alt igen.
- Det er egentlig ikke så slemt. - Du opfører dig underligt, Nate.
Mit pas, mine betalingskort, alt mit arbejde.
- Der er noget, der ikke stemmer. - Fandens. Lad os så se...
- Hvad sker der? - Tjek jeres mail. Vi har alle fået den.
- Jeg måtte tænke over det. - Inden du diskuterede det med os?
- Nogen stjal min computer. - Ja, de gjorde!
- Umuligt at spore, sagde du. - Universitetet er et stort sted.
- Liv, vi kan ikke... - Det her er et stort sted.
Nogen vil stille spørgsmål. Hvordan tror du, det går?
- Jeg lukkede hende ikke ud. - Hvad er GCHQ?
Hvad er der i vejen med jer?
Regeringens kommunikationsafdeling. De håndterer cyber-terrorisme.
- Hvor urolige burde vi være? - De kan ikke spore det direkte til os.
Hvis vi da ikke gør noget meget dumt.
Hvor mange dage er der gået? Siden eksperimentet?
- Et enkelt spørgsmål. Jeg tjekker det. - Hold lige op med det der.
- To uger, tror jeg. - Tror du?
Okay, tak for hjælpen.
- Hvad er det der? - En notesbog. Jeg glemmer ting.
- Du blev overfaldet, røvet. - Notere. Godt, det bekymrer jer.
Det gør det. Hvorfor tror du, vi arbejder så hårdt?
- Med hvad? Hvorfor må jeg ikke hjælpe? - Hjælpe? Fint!
- Hvordan går det med dine tests? - Hvilke tests? Jeg husker intet!
- Tag prøver og se, om ormehuller... - Har jeg ikke allerede gjort det?
Hvorfor er den låst? Den er aldrig låst.
- Har du ikke nøgler? - Nøgler? Der er ingen nøgler!
Tag det roligt. Jeg spørger pedellen.
- Jeg drømte om det rum i går. - Nogen må have låst døren.
Hvem andre har været herinde?
- De har min computer. De vil måske... - Vi er her hele tiden.
Ingen er ude efter vores projekt. Vær ikke så paranoid.
- Mit projekt. - Ja, Ana, dit projekt.
Har du det godt? Du spiste ikke frokost. Hvil dig lidt.
Jeg tager mig af prøverne, og så ser vi på dem i morgen. Okay?
Nate?
- Vær nu ikke efter hende. - Hun irriterer mig.
Hun er skrøbelig, men stadig smart. Hun må ikke spolere det her nu.
- Hvor fik du fat i den maske? - Slip mig, din morder.
- Hej! - Beklager...
Gør ikke det. Gør du os selskab i dag?
- Jeg skal hjem. Hvem har abemaskerne? - Ana? Vi ved det.
- Hvordan ved du, hvad jeg hedder? - Vi ved, at I udfører eksperimenter.
- Enten gør du det rette... - Og ellers? Truer du mig?
- Skal jeg kalde på betjenten? - Værsgo.
De går ud gennem et vindue bagtil. Tre styk. Kan du se dem?
Nej, der er tomt her. Jeg går en etage op.
Hallo?
- Hej, Ana! Hvordan føler du dig? - Hvordan ved du, hvor jeg er?
- Det ved jeg ikke. Er du hjemme? - Ude. Jeg har det ikke så godt.
Har du stadig ondt i hovedet?
Mit hoved? Det har det fint.
- Jeg må tale med dig, Nate... - Ja, det er derfor, jeg ringer.
Jeg er i London i morgen, men vi kan spise middag, når jeg er tilbage.
- Med Liv? - Du og jeg. Sushisted klokken 9?
- Ana? - Jeg sagde ja.
Skriv det ned. Der er en pen ved museburet.
Problemer med hukommelse og drømme
Du burde spise noget. Du ser forfærdelig ud.
Ikke på den måde, men jeg forstår ikke, hvorfor du ikke spiser.
- Hvad sker der? - Hvad mener du?
Du ved, hvad jeg mener, Nate. Hvad er det, der sker?
- Det kan du måske fortælle mig. - Lad nu være.
- Gør det ikke svært for mig. - Jeg vil ikke gøre noget svært.
- Så fortæl, hvad der sker. - Fortæl mig, hvad der er galt.
- Hvorfor er du paranoid? - Det er ikke paranoia, Nate!
Der er noget galt med min hukommelse.
- Du fik et slag. - Så burde jeg gå til lægen.
Nej, det har med ormehullet at gøre.
Du ser jo en læge. Du skal scannes om to uger.
Skal jeg? Det er det, jeg mener.
Jeg har svært ved at huske ting, der er sket for nylig.
Det testede vi med musene og katten.
Jeg ved ikke, hvad det er. Og I to er ikke nogen hjælp.
Ana!
Du har sagt det her før. Det hele. Til os.
Jeg vil bede dig stoppe med dine efterforskninger, Ana.
Det der detektivhalløj er farligt.
Myndighederne og ormen... De får nogen til at undersøge det.
Du må stole på mig, Ana.
Kan du huske for to somre siden, da vi klatrede med reb ved stenbruddet?
Kan du huske, at jeg sad rigtig godt fast?
Jeg var bange, og jeg tror, at jeg endda græd lidt.
Du græd meget, Nate. Jeg vidste ikke, at voksne mænd kunne græde sådan.
Jeg var bange.
Men du beroligede mig og fik mig ned. Jeg stolede på dig.
- Jeg stolede på, at du ikke sagde noget. - Det har jeg ikke gjort.
- Kun til min mor. - Har du fortalt din mor det?
Ja, hun er jo min mor. Hun synes, at du er sød.
Du må stole på mig.
Stop med efterforskningerne.
Det er godt. Men du skal skrive det ned.
Skriv det.
"Stop med efterforskningerne. Stol på Nate, stol på Liv."
Kom nu, Ana...
Hvis jeg bad dig kysse mig nu, hvad ville du så gøre?
Hvorfor spiser du ikke? Du burde altså spise noget.
- Jeg er helt udmattet! - Også jeg.
- Silkeormen lever. Den bygger rede. - Det kaldes puppe, Nathan.
Din eneste ven i hele verden.
Er alt, som det skal være?
Leder du efter noget?
- Ved du, hvad det her betyder? - Aner det ikke.
- Hvad betyder det? - Du skrev det. Det er et primtal.
- Hvor er mit kamera? - Hos mig.
- Jeg digitaliserer eksperimenterne. - Du bad ham gøre det.
Gjorde jeg virkelig? Vil du tage det med igen?
Det hjælper, hvis jeg ser, hvad vi har lavet.
- Hvad arbejder du med? - Jeg streamliner koden.
Så vi kan køre generatoren uden alle de ulovligt erhvervede processorer.
Du kan jo ringe til din mor. Hvordan har hun det? Hvordan gik flytningen?
Min mor? Er hun indblandet i det her?
Jeg kan se, at I vil have mig ud herfra, men hvorfor nævne min mor?
Hvad sker der? Jeg drømmer om den dør!
I må hellere komme.
Rektor er her.
Som jeg sagde...
Den skadede millioner, hundreder af millioner computere.
Åbenbart. Og den er blevet sporet til dette universitet.
Til dette fakultet og en IP-adresse i denne bygning.
Godt klaret. I har udrettet noget væsentligt.
Det her er mr Stovington fra GCHQ.
Han vil forhøre alle her. Vær venlige at samarbejde.
I kan have en lærer med, hvis I ønsker det.
Ana!
For pokker, tag dig sammen.
Ham betjenten... Gentag lige, hvordan vi undgår fængsel.
- Hun klarer ikke et forhør. - Jo. Ikke sandt, Ana?
- Hvor er vores patenter? - Hvad?
Patenterne? I stjæler mit projekt!
- Hvabehar? - Hvilket navn står dokumenterne i?
- I dit navn. Min fars advokat har dem. - Hvad har I gjort ved mig?
- Jeg advarede dig... - Liv og jeg forsøger at hjælpe dig.
Du sagde, at ormehullet kunne flytte materie. Hvad handlede det om?
- Det husker jeg ikke. - At kun materie kunne flyttes.
- Gå hjem og slap af. - Men sæt nu vi er mere end materie.
Sæt nu en del at mig ikke er masse. Sæt nu jeg blev forflyttet, men...
- min sjæl blev tilbage. - Jeg magter ikke det her.
Hør lige dig selv. Du beskylder os for tyveri, og nu taler du om din sjæl.
- Du er skruptosset. - Ti nu stille, Liv!
Vi forsøger faktisk at hjælpe dig. Vi holder af... Ana? For helvede...
Ana? To gange på samme dag! Hvor er jeg heldig. Er alt okay?
- Hej, mor. Har jeg opført mig... - Underligt? Ja, det har du!
Er alt i orden? Hvad sagde du om kodeord i morges?
- Hvad siger du? - Jeg er måske ved at blive som far.
Nej, i morges. Har vi talt sammen før i dag?
- Er du sikker på, at du... - Hvad for kodeord?
Du sagde, at jeg ikke skulle tale med dig, hvis du ikke sagde kodeordet.
- Hvad var det for et kodeord? - Det var...
Ana? Er det virkelig dig?
Selvfølgelig. Mor?
Du sagde, at jeg ikke skulle stole på dig, hvis du ikke sagde ordet.
Du er min mor. Det kræver ikke et kodeord at tale med dig.
- Men lyt ikke til mig, hvis jeg... - Jeg må løbe.
Der er nogen ved døren.
Ring til mig, når du får det bedre.
Nate, jeg er meget... Undskyld!
- Jeg troede, du var en anden. - Det er i orden.
- Hvad læser du...? - Neurologiske skader.
- Held og lykke. - Tak.
- Må jeg spørge om noget? - Jeg har en kæreste.
Tag det roligt. Jeg spekulerer på noget. Har menneskets hukommelse en masse?
Hvis man kunne slette nogens hukommelse, ville hjernen så veje mindre?
- Jeg ved, at det er underligt... - Nej, det er et interessant spørgsmål.
Jeg ved det faktisk ikke. Har du googlet det?
- De vil bare sælge USB-sticks. - Vejer de mere, når de er fulde?
Nej, det kan jeg ikke tro. Det er jo bare 1-taller og nuller.
Jeg tror, hjernen arbejder på samme måde.
Elektricitet, som tændes og slukkes. Som et tomt batteri.
Det har samme masse som et fuldt.
Så hukommelsen er som elektricitet, men elektricitet er elektroner.
Og elektroner har masse. Tak!
En ting til. Er vi mere end kun minder? Vi fødes uden og dør med masser.
Så nå vi taler om at have en sjæl, mener vi måske bare...
Undskyld, du er optaget. Men tak.
- Held og lykke med dit arbejde. - Tak.
HOLD DIG VÅGEN
SJÆL
En med en nøgle. Jeg venter.
De forhører alle. Nogen brød ind i kemilaboratoriet. Måske narkorelateret.
- Demonstranterne er gyselige. - Ikke sandt? Det her er jo Oxford!
Tracy sagde, at de vil anholde nogen i dag for det der internethalløj.
- Ana? Har du... - Jeg hverken stoler eller tror på dig.
- Har du hørt om indbruddet? - Ja.
En demonstrant blev filmet for en uge siden, men man så ikke ansigtet.
- Din idiot! Hvorfor bryder du ind... - I ved, der er noget galt med mig.
- Ja, det stemmer. - På grund af den der?
- Det er kompliceret. - Det er ikke, som du tror.
Hvad tror jeg, Nate? Fortæl mig det.
Jeg er som en skør person. Hvad I end gjorde ved mig, så virkede det.
Der er noget, der ikke stemmer, men vi ved ikke, hvordan...
Du lyver. I vil overtage mit projekt, men det er mit. Jeg afslutter det.
- Hvad har du nu gjort, Ana? - Nogen ringede til pedellen.
Vi skal bruge nøglerne til forrådet. Kan du lukke op?
- Ana. - Nathan?
- Du har jo fået nøglerne hertil. - Nej, jeg tror ikke...
- Vi stod lige her. - Kan du åbne døren?
Ikke uden nøgle. Hvis du har tabt den, må jeg hente en lærer.
Det er ikke nødvendigt. Vi finder den.
Hvad fanden har du gang i? Vi overtrådte loven.
Det vrimler med politi, og så henter du en skide pedel!
Sæt nu han går til rektor, og hun tænker: "Der er noget underligt her..."
- Liv! - Rend mig i røven!
Jeg har fået en hjerneskade, og I nægter at hjælpe mig.
Bad jeg dig ikke holde kæft? I kan gå ad helvede til.
Hej, ms Carter.
- Bør jeg have advokat? Er jeg anholdt? - Nej, slet ikke.
Vi vil bare stille nogle spørgsmål. De har naturligvis ret til en advokat-
- men så skal vi over i den anden ende af byen-
- og udfylde en masse papirer. Det er faktisk ret kedeligt.
Vær venlig at følge med.
Vil De have en jordnød?
Min teori er, at man kan afgøre, om en mand, eller i Deres tilfælde en kvinde-
- er skyldig eller ej, baseret på deres reaktion, når de tilbydes en jordnød.
- Nej tak. - Nej?
Sikker?
Okay.
- Så... - Så?
Hvad mener De?
- Om hvad? - Bestod De min jordnøddetest?
Jeg laver bare sjov. Undskyld.
Men De skulle bare vide, hvor mange mænd, der har tilstået forældremord-
- efter at jeg tilbød dem jordnødder. "Jeg dræbte min mor!"
Det er som... en tryllekunst.
Nå, tilbage til sagen.
Undskyld, men jeg er meget optaget, og...
Ja, De er svær at få fat på. De har underlige arbejdstider...
- Kan vi gøre det her en anden gang... - Genkender De det her?
- Hvad er det? - Jeg vil være ærlig.
Vi er ikke ude efter internetormens skaber. Vi ved, at De skrev den.
Men vi ved ikke, hvad den gør.
Troede De, at 800 millioner mennesker kunne hjælpe Dem-
-uden at nogen ville opdage det?
Jeg har ikke haft det godt.
Men jeg ved ikke, hvad det der er. Jeg er kemiker, ikke programmør.
Vi vil bare vide, hvad det er, ms Carter.
Anarki, som låser systemet. Er De en del af det?
Jeg aner ikke, hvad De taler om. Anarki? De folk er ikke mine venner.
De kan jo spørge dem.
Vi er samlet her i dag af en eneste grund.
Ana? Det her er Ana, som vi har fortalt om.
- Hun er amerikaner. - Er hun?
- Det forklarer sagen. - Vil du ikke slutte dig til os?
Åbenbart ikke. Men vi gav dig alle chancer.
- Hvad er det her? - Lad os se. Et halvt dusin mus.
Bare mus. Så kaniner, men du lod et felt stå tomt, Ana.
- Hvad gjorde du ved dem? - Hvad gør I med dem derinde?
Vidnet har set dig bære en kat ind, men hvor er dokumentationen?
- En kat? Det er ikke lovligt, Ana. - I skulle se, hvad de har lavet derinde.
- Hør nu her... - Burde vi se hendes laboratorium?
- Vi har alt, vi skal bruge, Ana. - Vi stopper dit arbejde!
Mine noter!
Hvad er der galt med mig?
- Hej! Jeg glemte noget her sidst. - Kom indenfor!
- Vil du have te? - Gerne.
- Ana! Hvordan går det? - Fint!
- Hvor er du? Kan du komme til labbet? - Jeg ville have jer til at forklare.
Vi har forklaret dig det mange gange, men du glemmer det hele tiden.
Kan du ikke bare komme tilbage til labbet?
- Ana? - Farvel, Nathan.
Jo, det gør hun. - Slap af, træk vejret dybt.
- Vi faser materie gennem et ormehul. - Uforandret.
- Og? Vi må gøre det nu! - Det er kun materie. Sæt nu...
- Hvad? - Ingenting.
Nate?
Du skylder mig en tur i biffen, cool fyr.
Godt. På tre, to, en...
271. Værdierne er ufuldstændige, vi kunne ikke kortlægge undergrupper.
Ormehul åbent for længe, det skal lukkes straks. Gravitationsændring.
Vi har et problem.
- Ana, hvad laver du her? - Mig... Hvad laver du her?
- Det er mit værelse. - Hvordan vidste du, at jeg var her?
- Det er mit værelse. Jeg kom hjem. - Du var jo på laboratoriet.
- Hvordan vidste du, at jeg var her? - Hør her, Ana...
- Hvordan vidste du, at jeg var her? - For pokker! Du fortalte mig det.
Du har sex med Liv, hvilket jeg blæser på, men du er jo ikke dum.
Det sårede mig. Jeg troede, at du og jeg...
Glem Liv!
Det er dig, der roder i mit undertøj.
- Vi så ikke, hvordan det påvirkede dig. - Påvirker? Jeg er ved at blive tosset!
Jeg hverken spiser eller drikker. Jeg har ingen minder og må tage noter.
- Du kan få dem tilbage. - Jeg vil ikke have dem tilbage!
Er jeg skør? Jeg gør ting bag ryggen på mig selv.
Læg nu våbenet. Tag med til laboratoriet, så forklarer vi det.
- Forklar det nu. - Nej, du vil glemme det.
- Liv har omskrevet algoritmen. - Hvad sker der? Hvad er det der?
Hvad er det? Hvorfor spiser jeg ikke? Hvorfor kan jeg ikke huske?
- Svar. - Tru mig ikke. Jeg vil hjælpe dig.
Tag telefonen. Ønsker du, at jeg stoler på dig?
- Nej, hun er her nu. - Hvem er det?
- Jeg går nu.
Det er Ana Carter... Ana Carter...
- Der er noget, der ikke stemmer. - Alt forandrer sig.
Vi bliver guder.
Du kan jo ringe til din mor. Hvordan har hun det? Hvordan gik flytningen?
Vil du se en tryllekunst?
Troede du, at 800 millioner mennesker ville hjælpe dig i hemmelighed?
Jeg er ved at blive skør!
- Er det virkelig dig? - Vil du i biografen i aften?
- Du er kemiker. Har du taget prøver? - Jeg fandt noget i går.
- Ana, gudskelov! Hvor er Nate? - Jeg har skudt ham!
- Du har ikke skudt nogen. - Hjælp mig. Jeg har mistet min sjæl!
Kender jeg... Ja, jeg lavede jordnøddenummeret med Dem. Undskyld.
Ms Carter? Jeg ved ikke, hvorfor jeg gør sådan.
- Høj som et hus. - Nej! Det er et ormehul. De har sex!
- Har De gjort noget dumt? - Nej, betjent. Hun har det fint.
- Jeg har mistet min sjæl. Jeg så det! - Ja, nu går vi ind.
Nej!
- Det var dig, der gjorde det mod mig! - Skide dukke. Kom nu.
Nej!
Jeg forsøger at hjælpe dig, Ana!
Du er ikke specielt taknemmelig!
Nate! Jeg fandt hende ude bland folk. Hvad har hun gjort ved dig?
- Jeg har blevet tosset. - Nej.
Jeg har det, Nate. Helt sikkert.
Jeg ser ting, som ikke kan være virkelige.
Jeg har skadet mig selv og dig.
- Vi forstår, hvad der skete. - Har I set videoen?
- Var det min sjæl, man så? - Stop! Det der hjælper ikke.
Kan du huske eksperimentet?
- Ja. - Vi skulle bruge værdier.
For at få en computermodel. Men hullet var åbent for længe og skabte et vakuum.
Ormehulteorien går ud på, at rum og tid bøjes og skaber en vej her.
Vi, vores maskine, algoritmen inducerer en hændelseshorisont ved udnoden.
Et matematisk sort hul, som trækker emnet igennem.
Gravitationen forvrængede værdierne.
Du husker vel det første forsøg? Efter det bestemte vi alle...
at vi må have tallene frem.
Vi var måtte finde en måde at lukke det i præcis rette øjeblik.
Vi var nødt til at... Ja, ormens værdier faldt.
Vi måtte sørge for, at det ikke lukkede, da min masse gik igennem.
Vi brugte vægtens sensor til at slukke generatoren i præcis rette øjeblik.
- Det var din idé. - Vi lavede testen igen.
Jeg gik igennem en gang til. Men så...
Derefter husker jeg ikke, hvad der skete.
- Hvad? - Bliv ved med at se.
Vi har et problem.
Der er udnoden med slukket sensor. Er vi klar?
- Går vi ikke for hurtigt frem? - Tag det roligt.
Vi har kun et par sekunder. Det er nu eller aldrig.
Vi har brug for det her. Det skal nok gå.
Okay, på tre, to, en...
- Liv! - Satans!
For fanden da!
- Hvad er jeg? - Ana...
- Er jeg en klon? Sig det. - Vi viser dig det.
Tag det roligt, Ana!
- Hver eneste gang! - For fanden! Du er ikke en klon!
- Jeg så dem... - Du er jo kemikeren, din idiot!
Alle de prøver, du tog... Der er mikroskopet.
Sig til din kæreste, at hun skal skrive resultatet ned denne gang.
Nej, du behøver ikke.
- Og? - Forøg opløsningen.
- Den virker ikke. - Jo.
Der er intet her. Der er ingen...
- Det er kompliceret... - Du er en afvigelse, en kvantefejl.
- Gør det ikke værre, Liv. - Jeg er træt af at være "skurken"!
Jeg har næsten ikke sovet i en måned for at kunne løse det her.
Og det antal gange, den sinke kommer ind...
og skyder på mig! Hvor fik hun våbenet fra?
Du er lyset, Ana. Når vi folder rummet og trækker dig over hændelsesdelen-
- trækker vi dig hurtigere end lysets hastighed. Sådan fungerer ormehuller.
Du er lyset, der blev tilbage.
Det er ikke muligt. Jeg er mere end en kopi!
Jeg tænker... Jeg tænker lige nu!
Jeg har følelser. Jeg er.
Vi forstår det heller ikke. Du er lys.
Du har fotonmasse. Du afgiver stråling.
- Du eksisterer. - Jeg er ikke kun virkelig...
Ikke i normal forstand. Derfor får du ikke minder eller spiser og drikker.
- Det er derfor, du drømmer... - Mine drømme er levende.
Som om jeg ser dem gennem en andens...
Sig det. Jeg ved, hvad der sker bagefter.
Hej.
Undskyld, at jeg væltede dig i gyden.
Hele den dag var...
Jeg var meget bange.
Du kan vist ikke huske det.
- Og hun? - Hun har masse.
Hun eksisterer. Hun er den rigtige Ana.
Nej... Sludder! Sig ikke sådan...
- Hvordan kan jeg ikke være til? - Det er også svært for mig.
- Jeg føler mig hul, noget mangler. - Ja, en sjæl.
Jeg spiser, går omkring hver dag og kan huske, hvad jeg gør.
Jeg kan huske, hvad du gør. Jeg blev trukket igennem.
Jeg er virkelig.
- Det ordner sig. Vi er der næsten. - Det ved jeg.
Men vær ikke ked af det.
Det ordner sig.
Algoritmen er omskrevet, og vi må tale med hende.
Med mig, mener du?
Skal vi lade være med at tale om det?
Hvad skete der? I to, bare uden videre?
- Jeg har været forelsket i dig længe. - Hvorfor hende og ikke mig?
Fordi du ikke er virkelig.
- Vi kan ordne det. - Vi åbner ormehullet igen.
Jeg har omskrevet koden, som nu defineres ud fra masse.
- Du har ingen masse, så vi sender dig. - Hvorhen?
Ingen steder, faktisk.
Det er som at smadre et spejl.
Dit spejlbillede tager ikke nogen steder hen, det er bare... væk.
- I vil myrde mig. - Man kan ikke myrde dig.
Du er mit spejlbillede. Du åbner øjnene og er herinde.
Jeg er virkelig, jeg eksisterer!
Jeg eksisterer. Jeg vil ikke dø!
- Mor? - Hej, det er mig...
Jeg elsker dig meget højt. Jeg siger det ikke tit nok.
Vær ikke dum. Jeg elsker også dig. Er alt, som det skal være?
Jeg kan huske mange ting. Jeg husker huset...
Og da far stadig boede der.
Jeg kan huske, hvordan der duftede af træolie på hans kontor.
- Kan du huske det? - Ja, selvfølgelig.
Minder er vidunderlige. Fik du min pakke?
- Husker du, at vi spillede klaver? - Ja.
Hvordan kan jeg ikke være virkelig, hvis jeg husker de ting?
- Hvorfor? - Så vi kan vise far det.
Det hjælper ham til at huske. Er du parat? Som vi øvede.
- Sådan? - Ja, præcis sådan!
- Stop ikke nu. - Si, mi capitan.
Mor? Jeg lytter til det nu.
Jeg ringer i morgen.
- Jeg elsker dig. - Mor! Mor!
Mor, jeg elsker dig meget højt!
Og alle de ting, jeg har gjort? Mine minder? Det, der gør mig til mig?
Det er mine, ikke dine.
Alle de ting, du har gjort, er her.
Må jeg ikke bare blive her? Jeg kan sove derinde. En sidste...
- Du vil ikke huske noget. - Vi har forsøgt før.
Vi holdt dig indespærret her i starten. Men du glemte hele tiden alt.
- Det var slemt. Du skadede dig selv. - Og os.
- Det var lettere at have dig udenfor. - Det var...
Frygteligt, ja. Jeg mærkede det. Hver dag.
Er du okay?
- Nej, egentlig ikke. - Det ved jeg.
Ja, det gør du vel.
Jeg er bange.
Hvad er der?
Se os. Her sidder vi som to normale mennesker.
Det er, som om jeg burde sige noget dybsindigt.
Hvis jeg var i din situation... Hvis jeg var dig...
Jeg ved ikke, om jeg kunne klare det. Jeg tror det ikke.
Det kunne du.
Tak. Du er en skiderik.
Hvis jeg synes det, gør hun også.
Kom.
Kør!
Tre, to, en...
- Skål! - Og projektet?
- Vi lukker det. - Nej! Udvikling kan ikke standses.
- Ellers opdager en anden det. - Selv efter...
På grund af det! Forbyder vi biler, fordi folk støder sammen?
Eller el, fordi folk for stød? Jeg har min scanning på torsdag.
Vi fortsætter. Vi troede vel ikke, at vi kunne undgå børnesygdomme?
- Og ormen og undersøgelsen? - Jeg skyder skylden på en anden.
Jeg skal bare finde en med et motiv.
Vi har mange tests tilbage. Vi skal videre, og det kræver penge.
Finansiering. Du sagde, at møderne er booket?
Fint! Kan du huske alle de cool ting, vi skulle lave?
Se her! Alt bliver forandret.
Vær nu opmærksomme! Skal vi spise? Jeg er hundesulten.
Det der var fantastisk. Ikke?
- Du er en dygtig pige. - Var det godt nok?
Du var helt suveræn!
Og nu til det bedste. Vi kan spole tilbage og høre det igen.
- Må jeg give far det? - Ja, når han kommer tilbage.
Du kan gøre, hvad du vil.
Tryk nu der for at slukke.
Tekster: www.ordiovision.com