Španija - na početku 50-tih godina prošlog veka.
Diktator Franko vlada gvozdenom rukom.
Većina seoskog stanovništva nakon 2 rata živi u potpunom siromaštvu
i nema se gotovo ničim suprotstaviti režimu.
Zato će biti prisiljeni na očajnička dela.
Ova priča zasnovana je na istinitim događajima
Sijera Morena, Kordova, 1954. godina
MEĐU VUKOVIMA
Ovamo, Kero!
Markito!
Hajde da se okupamo u potoku.
Brzo, kozo!
Hej, koze!
Veštičara je juče baš preterala. - Više me ne boli.
Uskači! Hladna je, ali prija!
Hajde, uskači, nisi se kupao celu zimu.
Kako je hladna!
Više nije hladna.
Idemo.
Misliš li da nas vidi? - Ko?
Majka. - Naravno, odozgo se sve vidi.
Otkud znaš da je gore?
Otac Antonio mi je rekao.
Ko je dobar na zemlji,
ide pravo na nebo.
Onda...
veštičara će teško otići na nebo.
Koze!
Hej!
Kero, Kero!
Nino, dođi!
Kero, dođi ovamo!
Benito!
Nazad!
Beži odatle, beži!
Ne odvajaj se od mene, Kero.
Pusti ga, pusti!
Beži odatle!
Beži, beži!
Jesi li dobro?
A Lusero?
Hajdemo kući.
Šta se, kog đavola, desilo?
Dok smo se vraćali ovamo,
vukovi su napali stado, i...
i ubili 5 koza. - 5?
Dođavola!
I gde ste ih ostavili?
Šta ćemo sad da jedemo, psa?
Ništa nismo mogli da uradimo.
Ne govori koješta.
Balavci jedni, ne znate ni koze da čuvate!
I dete ste mi probudili.
Marš odavde!
Gubite mi se s očiju!
Marš!
Ne udaraj me!
Eno ga otac.
Gde su deca?
Đavo neka ih nosi.
Vukovi su ubili 5 koza.
Dođavola!
Ako ne platimo gazdi moraćemo da odemo odavde.
I kuda ćemo...
kad nema pas za šta da nas ujede.
Slušaj, Huane...
nađi novac kako znaš i umeš, ja odavde ne mrdam.
Više ne mogu da se zadužujem.
Zar ne vidiš da nemamo ni za hleb?
I šta, kog davola, hoćeš da uradim?
Otarasi ih se...
ionako su već veliki.
Kako se vidi da nisu tvoji!
Mali, spremi zavežljaj, idemo. - Kuda? - Kod gazde.
Zašto?
Ne zapitkuj toliko i požuri.
U redu, ali Huanito ide sa mnom.
Ni govora. Taj ostaje.
Bez Huanita ne idem.
Iz ovih stopa ideš odavde. Hajde, kupi prnje.
Molim te, Huanito, ne ostavljaj me.
Dođi ovamo.
Hajde, mali, polazi već jednom.
U pičku materinu!
Odmah da si ga pustio.
Ne! Ne idem bez Huanita.
Pusti ga! - Ne diraj me!
Hajde, nemam ceo dan.
Markito!
Oče, pusti me!
Smiri se već jednom!
Pusti me!
Huanito!
Dolazi ovamo!
Markito!
Huanito, trči!
Oče, oče!
Čekajte!
Ne zaustavljaj se!
Markito!
Trči, trči!
Markito!
Napred.
Dozvoljavate li, don Onesto?
Šta hoćete?
Doveo sam dečaka o kojem sam vam pričao.
Kako se zoveš, dečače?
Markito.
Rekli su mi da se dobro snalaziš sa kozama.
Da, veoma dobro. Odrastao je uz njih.
Seferino.
Seferino!
Recite, don Onesto.
Sutra ujutru uzmi momka i odvedi ga starcu.
Kako vi kažete, gdine.
Pazi, čoveče, izgrebaćeš mi čizme.
Izvinite.
Dobro, Seferino, osedlaj konja.
Vama na usluzi, don Onesto.
Onda...
što se tiče koza, to je rešeno, zar ne, don Onesto?
Ovoga puta, da.
Sledeći put letiš na ulicu.
Je l' jasno?
Da, gdine.
Vukovi su u poslednje vreme baš navalili, i...
Pusti vukove, Osikotosino...
budi srećan što sam ti ostavio kuću i konja.
Neka vas Bog čuva i podari vam dug život!
Znate već, stojim vam na usluzi.
Oče.
Kuda idete?
Kući.
A ja?
Hajde, hajde.
Doroteo!
Idemo dole. Hajde.
Doroteo!
Doroteo, životinjo!
Šta si to uradio?
Ništa, don Seferino.
Venansija se porađa, i...
morao sam ja da izvadim dete.
I?
Ništa... svi smo napeti.
Ne žali se toliko, mnogima je gore nego tebi.
Samo nešto, don Seferino...
Ako vam nije teško, pre nego što odete...
možete li da mi ostavite malo žita?
Mani se toga, Doroteo!
Ono što treba da radiš je da jebeš malo manje...
i radiš malo više.
Je l' jasno?
Hajdemo.
Piskilja, dolazi ovamo.
Dabogda vas izjeli vuci u tim prokletim planinama.
Hajde! Šta čekaš?
Dobro veče, Seferino.
Dobro veče, Bog vam pomogao!
Otkud vi ovde tako kasno, naredniče?
Ukradeno je nekoliko svinja na imanju don Martina...
kažu da je to uradio Valilja.
Znate li nešto o tome?
Ne. Ali ne brinite, ako saznam nešto, obavestiću vas.
Je li vam kojim slučajem poznato da će ti prasići...
doći glave tom bedniku?
Osim toga, don Martin...
nudi izdašnu nagradu. - Koliko?
Pominje se 20 000 dura.
20 000 dura...
Hajdemo.
Dobru noć vam želim! Srećna potraga!
Bog vam pomogao!
Opasan je taj Valilja.
Jesi li čuo za njega?
On je razbojnik.
Najveći kurvin sin južno od Despenjaperosa.
Po završetku rata pobegao je u planinu...
i otada živi od pljačke svega i svačega.
Moli Boga da ga ne sretneš.
Vidi, mali. Dolina tišine.
Treba imati petlju da se živi tamo.
Idemo dole.
Hajde! Napred!
Dobar dan, don Atanasio.
Vidim da vam život u planini veoma prija.
Kako vidim, i dalje ista zajebancija?
Ostavljam vam malo žita, da preživite leto.
Vratiću se na jesen po koze.
A ostale vreće?
Ako mi kažeš gde se krije Valilja, tvoje su.
Do viđenja!
I čuvaj mi momka...
doveo sam ga da ti pomaže oko koza.
Okači ga oko vrata.
Koliko koza uđe u obor,
toliko kamenica staviš u drugu konzervu.
Jesi li razumeo?
Ako ostane kamenica...
znači da ti fale koze.
Idi da ih tražiš.
Da, godine.
Ulazi!
Gdine, sve su na broju!
Gdine?
Napolje, napolje!
Napolje!
Ko je tamo?
Ti spavaj tamo.
Koze moje!
Hajde, rudaru!
Uhvatio sam te.
Dođi, rudaru.
Dečko!
Poteraj ih u obor.
Ej, koze, bežite napred!
Mirna, Lunara.
Dečko, dolazi ovamo!
Je l' je to zmija ujela?
Ne, slomila je nogu.
Donesi nešto grančica,
malo bušina i malo mlečike.
Mirna, Lunara, mirna...
kad ozdraviš, ponovo ćeš skakati.
Lunara, Lunara... mirna.
Drži je tu.
Bušin je dobar za prelome.
Vodi je u pećinu.
Idi i donesi malo ruzmarina.
Gdine, vuk!
Gde? - Napolju.
Jeo sam zeca...
kad se pojavio vuk i oteo mi ga.
Hvala Bogu...
da si imao zeca.
Inače bi krenuo na tebe.
Treba da budeš veoma oprezan...
s vucima samotnjacima.
Idi tamo.
Sad. Baci mu.
Ne mrdaj.
Dođi ovamo.
Ne skidaj pogled sa njega.
Sad znaš...
kako treba da postupiš.
Pre nego što te napadne...
brzo kruži oko tebe...
u jednom, pa u drugom smeru...
nekoliko puta...
sve više sužavajući krug...
da bi te uspaničio.
A kad se ustremi na tebe...
skoči ti za vrat...
i tu je kraj.
Jesu li vam ikada uradili nešto?
Kad sam prvi put došao ovamo,
ubili su mi nekoliko koza.
Ali posle...
sam se sprijateljio sa njima, i sada...
me poštuju.
Kako ste uspeli?
Isto kao i ti danas,
dajući im malo hrane.
Tako je postaviš.
I gurneš ga u rupu.
Još! Tu.
I ovde...
slete drozdovi...
na ovo vlakno.
Vuk samotnjak ga izaziva.
Nije bilo dana a da me nije tukla.
Nikad me nije volela.
Ni mog brata.
A otac...
nije smeo da joj se suprotstavi.
Ovde, sa vama, baš mi je lepo.
Ko je to?
Nema opasnosti.
To je Valilja.
Pablito, ti ostani i čuvaj stražu.
Pa, kao i uvek...
opljačkali su imanje don Samuela...
i ubili čuvara.
Sve ptice kljucaju žito, a uvek je vrabac kriv.
Ceo život se boriš za pravdu, i čemu to?
Da bi završio ovako?
Pretvorili smo se u begunce.
4 dana oka nismo sklopili.
Doroteo nam je juče rekao
da nas traži 50 žandara.
Sad razumem ono kopile.
Koga?
Seferina...
trebalo je da mi ostavi 5 vreća pšenice.
I znaš šta mi je rekao?
Da će mi ih dati ako mu kažem gde se kriješ.
Bednik!
Koliko me mrzi taj gad!
Otkad su mu ubili brata
uvrteo je sebi u glavu da smo to mi uradili.
Kad sam dolazio ovamo sa don Seferinom...
naišli smo na žandare.
Traže vas.
Rekli su da si ti ukrao svinje don Martina.
Dođavola!
Pitali su don Seferina...
da li zna nešto o vama.
I?
Rekli su da se nudi mnogo novca
onome ko kaže nešto.
Nabiću mu nož do balčaka.
Hajdemo.
Ostanite još malo, da se odmorite, Valilja.
Ne. Svakog časa mogu da se pojave žandari.
Drži.
Mečote, uzmi ovo.
Budite oprezni.
Atanasio.
A vi? - Šta ja?
Zašto živite sami?
Zar nemate porodicu?
Ne.
Moju ženu i decu
su ubili u ratu.
Ja sam bio na planini, sa kozama...
i čuo sam eksploziju.
Znao sam da se desilo nešto loše
i otrčao sam u selo.
Kad sam stigao kući, hteo sam da svisnem.
Preživeo je samo moj Tomas...
koji je izašao na ulicu da se bori.
Sve sam izgubio.
Sve što sam najviše voleo.
Onda sam došao ovamo.
I ovde sam, sa svojim bolom...
koji držim ovde, unutra.
Bože!
Uhvatili su ga!
Momče!
Siđi sa kozama dole.
Ja ću ostati ovde, ne osećam se najbolje.
Da vam donesem malo mleka?
Ne, ne, ništa mi ne donosi.
Nije mi ni do čega.
Dobro, do večeras.
Vučko!
Atanasio!
Znate li šta mi se desilo?!
Nećete verovati!
Vi gorite.
Da.
Uzmi trave za prehladu i stavi je da provri. Hajde.
Neka se što pre oporavi.
Ne želim da idem odavde.
Beži, to nije za tebe!
Vučko.
Atanasio!
Gdine...
zašto ste došli ovamo?
Bilo mi je veoma vruće...
a ovde pirka vetar.
I dalje vas boli?
Da.
Momče...
odlazim.
Kuda? Ne možete da hodate!
Veoma daleko.
Tamo gde već duže vreme želim da odem.
Onda i ja idem sa vama.
Zašto?
Da budem sa svojom majkom.
Slušaj...
ako preživiš...
i ako se...
sretneš sa njim...
Sa kim?
Sa Valiljom...
Ne plaši se...
on je moj sin...
moj Tomas.
Uzmi.
To će te čuvati.
I nikad ne dopusti...
da se vatra ugasi.
Hajde, rudaru.
Iš!
Atanasio!
Gde li se denuo taj prokleti starac?
Karagorda, idi gore, vidi da l' je tamo.
Atanasio, matora budalo, nemam ceo dan!
Zašto ne paziš na koze?
Sa mnom si našao da se igraš žmurke, je li?
Ej, gazda!
Pogledajte ovo.
Dođavola!
Znao sam ja da nećeš dugo.
Hajdemo, zar ne vidiš da nema nikog?
Majku mu! Uzmite koze.
Umro si ne rekavši ništa, e?
Dođi ovamo! - Ne!
Ti ćeš da mi kažeš gde se krije Valilja, zar ne?
Pusti me! - Gde se krije Valilja?
Ne znam! - Prebiću te!
Matori mu je pomagao, zar ne?
Ne znam ništa.
Majku ti, propevaćeš ti, ja ti kažem!
Pusti me!
Dođavola, mali!
Videćemo ko će kome doći glave.
Dosta! Ne pucajte!
Don Seferino, jedan je pobegao.
Samo mirno, taj je smrtno ranjen.
Karagorda, idi po konje. - Idem, gazda.
Hajdemo, Manuel.
Brzo. Hajdemo.
Vučko.
Vučko?
Uzmi, pojedi malo.
Vidi šta sam ti doneo.
Od ovoga će ti biti bolje.
Videćeš.
Miran, vučko...
ništa ti se neće desiti.
Videćeš da će ti prijati...
Leteti!
Dobro su me udesili.
Ostani tu. Pratiće moj trag.
Traži, keru, traži!
Eno ga, idemo!
Baci nož. Baci ga!
Gde se sakrio Valilja?
Reci mi ili ću te ubiti. Gde se sakrio Valilja?
Gde?!
Valilja, kurvin sine!
Uskoro ćeš im se pridružiti.
Kao da je u zemlju propao.
Kako je, dođavola, uspeo da pobegne?
Ne razumem.
Tražili smo na sve strane.
Ramires. - Da, naredniče.
Pretražićemo reku pre nego što se smrkne.
Kako vi kažete.
A vi se pobrinite za divljaka.
Ne brinite, naredniče...
pre nego što svane, biće u policijskoj stanici.
Karagorda, idi sa njima.
Manuel.
Ti i ja idemo do Doroteove kolibe...
on je veliki brbljivac, i sigurno zna više nego što kaže.
Idemo.
Slušaj me, sutra, kad izađe sunce...
pokupi svoje prnje i gubi se odavde sa svojom porodicom.
Ali... zašto?
Jer tako kaže don Onesto.
Ali, don Seferino, za ime Boga...
ovde sam proveo ceo svoj život.
Moja žena i deca su pokopani tu ispred.
Kako možete to da mi uradite? - Takva su naređenja don Onesta.
Postoji samo jedan način na koji ti mogu pomoći.
Samo recite.
Reci mi već jednom gde se krije Valilja.
Don Seferino, rekao sam vam 1.000 puta...
kunem se u svoje mrtve koji leže tamo ispred
da ne znam gde se krije Valilja.
Duboko si zabrazdio, bedniče.
Ja znam gde ga možete naći, don Seferino.
Piskilja, idi unutra, ovo se tebe ne tiče.
Gde, Piskilja?
Gde, dođavola!?
Često provodi noć u kolibi jednookog.
Tamo počivaju svi njegovi prijatelji.
Tamo je.
Dođavola!
Gazda, gazda!
Želite li da idem sa vama?
I šta, kog đavola, da radimo sa divljakom?
Otkud znaš da češto boravi u kolibi jednookog?
Ne znam...
ali večeras je pun mesec...
i spušta se magla, oče.
Alonso!
Majku li mu njegovu!
Naredniče!
Gde li je don Seferino?
Ne brini se toliko za njega, Karagorda...
sigurno se zapio negde u selu.
Ućuti!
Siera Morena, 45 godina kasnije
Prošlo je 45 godina od kada je Markosa uhvatila Civilna garda.
Među ljudima se nikada nije osećao potpuno prijatno.
Njegova domovina ostaje Dolina tišine u koju se uvek vraća.
I dan danas ga veže
duboko prijateljstvo sa vukovima iz doline, potomcima Vučka.
Prevod: sigmund88
Obrada: suadnovic