EN LANGVARIG FORLOVELSE
Lørdag 6. januar 1917-
-ble fem dødsdømte soldater eskortert til Bouchavesnes-
-ved Somme-fronten.
Pass dere for tråden!
Den første, en gang glad og eventyrlysten-
-bar identitets- merke nummer 2124.
Han ble innkalt fra Seine-området.
På føttene hadde han støvler, tatt fra en død tysker.
Før han ble 2124, var han kjent som Bastoche-
-og var forelsket i en pen rødhåret jente, Véronique Passavant.
Han var snekker.
Når han tok seg fri fra snekringen tok de en øl-
-på Petit Louis Bar, i Rue de la Main d'or.
Han hadde tatt støvlene fra en fiende som ikke lenger trengte dem.
Foret med strå eller aviser-
-erstattet de hans gamle klumpete sko.
Han ble stilt for krigsrett for selvlemlestelse.
Det ble funnet krutt på den skadede hånden hans.
Han fikk dødsdom.
Se opp for tråden!
Soldat nummer to hadde identitetsnummer 4077-
-og var også fra Seine-området.
Han var sveiser for statsbanene, i Bagneux.
Han het Francis Gaignard-
-med klengenavnet "Six-Sous".
Han visste at de fattige bygger kanonene som utsletter dem-
-men at det er de rike som selger dem.
Han prøvde å forklare soldatene dette, men han var ingen god taler.
Og billig vin, fattigdommens beste venn-
-sløvet soldatenes øyne-
-så han ikke nådde frem til dem.
Nummer 1818 var den tapreste og tøffeste av dem alle.
Han hadde en gang drept en offiser.
En offiser som sparket de døde.
Opp med dere!
Svin!
Late feiginger!
Du! Opp med deg!
Angrip! Angrip!
Du! Kom igjen!
Ingen fikk vite det.
Bénoit Notre Dame var bonde fra Dordogne.
En morgen i august-
-kom de for å hente ham på gården og sendte ham av sted på et tog.
Se opp for tråden!
Telefontråden var eneste forbindelse til de levendes land.
Eneste sjanse til å motta benådning fra president Poincaré.
Selv om den eneste som fortsatt tror på det er ham.
Nummer 7328, rekruttert på Korsika.
Angel Bassignano.
Ifølge dem som kjente ham, var han overhodet ingen engel.
Han var en løgner, en svindler, en skrytepave-
-en snik og en bråkmaker.
Før alt dette jobbet Tina Lombardi som horen hans.
Han fikk en dom på 5 år for en sak som gjaldt kjærlighet eller ære-
-avhengig av hvem han snakket med.
Det var i virkeligheten en konflikt mellom landsby-halliker.
Sommeren 1916 ble vanlige kriminelle rekruttert-
-for å styrke regimentene som smeltet i ilden i Verdun. De ga ham valget.
-Har det regnet granater her? -Nei, det har vært ganske stille.
Hva er de der til?
Vel, dere skal faktisk angripe i morgen.
Vi ordner et forsprang.
Se opp for tråden!
Den femte var en "kornblomst", klengenavnet på avgangsklassen i '17.
Han var fem måneder under 20.
Nå var han redd for alt. Franske kanoner som skjøt for kort-
-vinden som førte med seg sennepsgass-angrepene-
-henrettelser for eksemplets skyld. Han hadde ikke vært slik tidligere.
Faktisk det motsatte, da han trosset stormer for å hjelpe fyrvoktere.
Og så kom det en granat for mye.
Der ja...billett hjem til din forlovede.
Billett til krigsrett.
Snu det blinde øyet til. Han har gjennomgått nok.
-De henretter ham. -Vær menneskelig for en gangs skyld.
Hold kjeft!
Første gangen Mathilde og Manech elsket-
-sovnet han med hånden på brystet hennes.
Hver gang såret hans banker, føler Manech Mathildes hjerte i håndflaten.
Hvert slag bringer henne nærmere ham.
Hvis Manech var død, ville Mathilde vite det.
Etter meldingen om at han var død-
-holder hun hardnakket på sin intuisjon, som til en skjør tråd.
Hun mister aldri motet.
Fordi Mathilde hadde et positivt lynne.
Hvis den tråden ikke fører henne til Manech-
-kan hun bruke den til å henge seg i.
I juni 1920 fikk Mathilde et brev fra en nonne.
En pasient på sykehuset i Rennes ville treffe henne.
Han hadde møtt Manech i januar '17, ved fronten i Somme.
August 1912.
Flott, var jeg ikke?
Det er en De Dion med direkte kobling.
Vær så snill, fortell meg om Manech.
I januar ' 17-
-eskorterte jeg fem dødsdømte soldater.
-Han var en av dem. -Ja.
Jeg skulle ta dem med til fronten.
Gendarmene ventet sammen med fangene ved en utbombet kirkegård.
Hva gjør du med de tyske støvlene?
-Venter. -På hva?
Poincarés benådning? Da får du vente!
Han undertegner den! Jeg skulle ikke engang vært dømt.
Jeg er korsikaner, ikke fransk!
La ham være. Han har mistet vettet, men det er til hans beste.
Ferdig, løytnant?
Kulden har reddet han der.
Om sommeren ville han fått koldbrann.
Og Manech?
Hadde han smerter?
De måtte kutte av ham to fingre, men han led ikke lenge.
Jeg førte dem til en skyttergrav som ble kalt "Bingo siste vers".
Helvete!
Kunne du ikke mistet dem på veien? Sparket dem i ræva og blitt kvitt dem!
Min ordre er å bringe deg disse fem.
Og jeg skal si deg hva mine ordrer er!
Jeg skal kaste disse fyrene over kanten og la dem dø der som hunder-
-mellom våre linjer og tyskernes! Det er de jævla ordrene jeg har!
Du skjønner, med tyskerne er det en slags status quo.
Er det litt for stille? La oss starte fyrverkeriet og se helvete bryte løs!
Suppe, karer! Dere er heldige, den er fremdeles varm.
Rødbeter og fennikel.
Hva kan jeg skaffe deg?
En stor, varm sjokolade og en brødskive med honning.
Jeg ville drepe mine foreldre for å skaffe deg det!
Noe imot det, løytnant?
-Han er foreldreløs! -Han skaffer det.
Célestin Poux er "Messe- plyndreren", "Kjøkken-orgeren".
Et kvarter senere kom han tilbake med alt.
Saltet Guérande-smør, lavendelhonning,-
-og kakao fra Niger!
-Flott... -Si meg, kornblomst-
-har du ingen å skrive til? En forlovede?
Mathilde.
Hun heter Mathilde.
Mathilde. Jeg hører at hjertet hennes slår, som morsesignaler.
Vi er forlovet.
Heldigvis slipper vi å vente til krigen er slutt.
Nå kan jeg dra rett hjem etter henrettelsen.
Skal jeg spare deg for resten?
Jeg er lam, ikke dum.
Hva skjedde?
Vi åpnet piggtråden-
-og utstyrte dem mot kulden.
Célestin Poux ga fra seg en rød ullvott for å beskytte din forlovedes hånd.
Er de langt unna?
For langt for granater, for nært for artilleri.
Gass kommer ikke på tale. Gasseren får den alltid tilbake!
-Tror du de greier seg? -Hvis de ikke blir blåst i filler,-
-vil de sulte og fryse. Det vil i alle fall more tyskerne.
En korporal ga Bastoche, snekkeren, en klem.
Det var korporal Gordes.
De kjente tydeligvis hverandre fra før krigen.
Og så gikk de over kanten.
-Faen. -Hold kjeft!
September ' 14.
75 kilo, uten vanskeligheter. Og jeg var ikke på mitt beste!
Men den morgenen i januar ' 17, var Manech fortsatt i live?
Ved daggry ropte Favart dem opp.
Alle svarte bortsett fra bonden fra Dordogne.
-Bassignano! -Her!
-Boquet! -Hva er det nå?
Langonnet!
-Ja, jeg er her ennå! -Kornblomst, skjul deg selv bedre.
Notre Dame!
Det er alt jeg vet. Jeg skrev rapporten min med tungt hjerte.
På tide, Esperanza! Britene erstatter oss, vi skal dra.
Så, Bingo-greiene?
Hva er det?
Listen over de dømte fangene, underskrevet av kaptein Favourier.
Stå ikke der og glo. Dette er ikke Pompeii!
Du er forfremmet. Du skal til Vosges.
Men allikevel, major, denne ekspedisjonen blir tung å svelge.
Du er heldig. Der du skal er det sennepsgass og halspastiller.
De berømte Vosges-pastillene. Tre av!
Noen måneder senere ble jeg såret, i Somme.
Jeg havnet i samme ambulanse som Chardolot-
-en korporal fra "Bingo siste vers".
Han hadde bare noen få dager igjen å leve.
Det er meg. Esperanza.
-"Bingo siste vers", husker du det? -Beklager, jeg kjente deg ikke igjen.
De fem som ble kastet ut i ingenmannsland-
-hva skjedde med dem? -Hva tror du?
-Ingen av dem overlevde? -Plager samvittigheten deg, Esperanza?
Du burde blitt der.
Du ville sett de store M'ene-
-undertøy som det ble viftet med og en flygende albatross.
Du har feberfantasier!
Vi sendte ut fem menn og hentet tilbake fire lik.
Konklusjon...
Øynene mine er borte, men jeg fore- stiller meg uttrykket ditt, og liker det.
Snakket han virkelig om store M'er og albatross?
Og undertøy.
Her, mademoiselle.
Her er fangenes eiendeler, som jeg skulle returnere til familiene deres.
Helsen min har hindret det.
En kopi av brevet som Dordogne- bonden, Notre Dame, skrev til sin kone.
Jeg sendte henne originalen like etter Bingo.
Er du her på grunn av sennepsgassen?
Ikke det engang. Den fordømte spanskesyken!
Dødens veier er uransakelige.
Hvis du ikke kan gråte, så prøv å snakke.
Hvis du ikke kan snakke, så si ingenting.
Men iblant kan å snakke bringe frem tårene.
Tårer uttrykker det du ikke kan si. Hvis du skjønner hva jeg mener?
Hvis ikke, kan du beholde det sure uttrykket!
Lille Louis, si til Véro at jeg tenker på henne.
Leit at hun ikke vil snakke til meg. Jeg traff Biscotte, vi har skværet opp.
Farvel, min venn. Bastoche.
Benoît Notre Dame, nummer 1818. Det blir lenge til jeg skriver igjen.
Si til Barnay at jeg gjør opp i mars.
Gjødselen hans er for dyr, stol ikke på ham.
Si til kjære Baptistin at det går bra med ham hvis han hører på sin mor.
Hun er det snilleste mennesket jeg kjenner. Elsker deg. Benoît.
"Til Tina Lombardi, fra Angel Basignano. "
Hvis Fjerten kommer inn før middag, er Manech i live.
Jeg er ikke sulten.
Middagen er klar.
Mathilde, middag!
Kommer!
Mathilde ble født 1. januar, 1900. Enkelt å regne ut hvor gammel hun er.
I 1903 døde hennes foreldre i ulykken med buss 44.
Siden sier Mathilde ofte til seg selv:
Mine salige foreldre, mine salige foreldre!
Onkel og tante, Sylvain og Bénédicte, oppfostret henne ved hjelp av-
-hennes foreldres livsforsikring, og advokaten, Pierre Marie Rouviere.
Da hun var fem, ble Mathilde rammet av polio.
Hun var sengeliggende i måneder, på tross av sennep-omslag-
-pendler og behandling med firkløver.
I dag er Mathilde 20 år. Hun spiller tuba.
Det er det eneste instrumentet som kan imitere et nødsignal.
Fjerten, hunden, fjerter når han sover.
Når hun hører det, sier Bénédicte alltid:
Hund som kan fjerte, gleder mitt hjerte.
Mathilde trenger daglig behandling. Siden våpenhvilen har Georges Cornu,-
-Bretagnemester i svømming, massert henne.
Hun pleide å være brydd, men hun kom over det.
Mathilde forestiller seg iblant at Georges beundrer henne-
-og herjes av begjær. Og han sa en gang:
De er virkelig velbygd, mademoiselle. Og jeg har knadd noen stykker.
Hva skulle hun kalle ham etter det?
Kjære Georges...
Min kjære Georges...
Jojo...
Iblant, før hun sovner, forestiller hun seg selv i opphissende situasjoner.
Mathilde trenger ikke fantasere lenge-
-før hun er tilfredsstilt.
Siden han forsvant, holder hun ikke ut å tenke på-
-sin forlovede når hun tilfredsstiller seg selv. Sånn er det.
Var jeg deg, Mathilde, ville jeg glemme ham.
Hvorfor prøve å fange vinden?
Hvis han var i live, ville du ha hørt fra ham.
Han ble tatt til fange.
Og ble hos en tysk jente med lyse fletter og store pupper!
En bretonsk gutt som spiser sauerkraut. Umulig!
-Kan jeg hjelpe deg? -Hold beina på jorda.
Jeg står på mine egne to bein!
-Hva? -Glem det.
Jeg hørte hva du sa.
Men drømmene dine holder ikke.
Manech ble ikke tatt til fange ved Bingo. Våre karer tok den andre skyttergrava.
Vanligvis er det seier- herrene som tar fanger.
Da har han mistet vettet.
Eller han skjuler seg for å slippe tvangsarbeid.
Slutt å drømme, Mathilde! Vær fornuftig.
Du vil finne deg en mann, på tross av...
Det er noe som ikke stemmer.
Jeg skal finne "messe- plyndreren", Célestin Poux.
Hva kan jeg skaffe deg?
Eller korsikanerens hore. Hun vet kanskje mer enn meg.
I morgen drar jeg til Paris.
-For hva? -Finne en overlevende fra "Bingo".
Germain Pire, PRIVATDETEKTIV, snushane uten like
Jeg er vant til å håndtere heite saker. Jeg har et skap fullt.
Skandaler som ville blitt feid under teppet-
-er brakt frem i lyset av Pires snusing.
Ta denne store saken-
-meget delikat.
I ' 17 sporer et tog av. 425 soldater på perm døde.
Undersøkelsen avdekker hvordan en offiser beordret avgangen-
-på tross av dårlige bremser.
Det ble holdt totalt skjult av Poincarés regjering.
Ofrenes familier håper bare å finne offiseren.
Germain Pire!
-Skikkelig snushane. -Uten like.
Jeg fant offiseren til de militæres store ergrelse.
Riktignok var han død og begravet.
Jeg skal bare pakke og dra for å oppspore Poux Célestin-
-og korsikanerens forlovede.
Og honoraret, monsieur Snushane uten like?
Snushanen melker bare dem som fortjener det, mademoiselle.
For deg, kan jeg ta-
-20 franc per dag. Pluss utgifter, naturligvis.
Hvorfor denne vennligheten?
Hélène, kom og si hei.
Vær ikke bekymret for utgiftene.
Germain Pire spiser lite, drikker ikke og sparer på drikkepengene.
-Notre Dame de Paris? -Nei!
Jeg ringer fra Paris om Notre Dame, Benoît!
En sterk og varmhjertet bonde.
Døde for sitt land.
Jeg har mistet mange sognebarn.
Er hans kone og Baptistin fortsatt der?
Hysj! Mademoiselle Minet, jeg hører ingenting.
Nei. En dag reiste hun, uten å legge igjen noen adresse.
-Er det et kor jeg hører? -Selvfølgelig er det et kor!
Vi er i en kirke. Men det er ingen salme i din ende!
Takk, fader. Farvel.
"Bingo siste vers. " Jeg skjønner ingenting!
Jeg trodde du likte å forsvare tapte saker.
Frekkheten din var sjarmerende da du var 10, ikke når du er 20!
Så begynn å ta meg alvorlig.
Du kaster bort pengene dine på et grotesk korstog!
"Bingo siste vers"! Hvorfor ikke "Jippi tra-la-la"?
Jeg vil ha tilgang til militærarkivene.
La oss si at det er et snev av sannhet i dette.
Hvis én mann overlevde, risikerer han tvangsarbeid.
Og det vet du! Snusingen din kunne sette ham i stor fare!
Vær fornuftig.
-Foreldrene din betrodde meg... -"Mine salige... "
De betrodde deg min lykke.
Farvel.
Takk, Pierre-Marie.
Vær ikke sånn, min kjære Mathilde.
Jeg tenker på fremtiden din.
Jeg er lei for å se at helsen din er verre, på tross av massasjen.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Det skjer ikke bare i Lourdes!
Jeg leter etter en Tina Lombardi. Jeg kjente henne da hun var liten...
Unnskyld, mine damer, jeg er Tina Lombardis onkel-
-og jeg vil gjerne vite...
Unnskyld.
Jeg tar vare på familien Lombardis interesser-
-og jeg leter etter Tina. Hun har arvet noen penger.
Er det du som leter etter Tina Lombardi?
Vel, faktisk...
Har du noen gang vært på Korsika?
Meget pittoresk. Men Tina trekker på gatene et annet sted.
Heldigvis kom en høyt plassert medarbeider i politiet-
-på sporet av henne i Bar-le-Duc.
Valentina Emilia Maria Lombardi, også kjent som Tina, ble registrert i 1916-
-nær 23. regiments forlegning i Marseille.
Siden våpenhvilen er hun søkk borte!
Jeg har mistet sporet, men jeg har vært aktiv.
Hun er forsvunnet i løse luften.
-Så du gir opp. -Overhodet ikke.
Pire innrømmer aldri et nederlag. Pire er sta.
Pires likemann eksisterer ikke.
Perfekt! Takk.
Bare litt.
Ikke øynene mine.
Forsiktig med den der!
Hva kan jeg gi deg?
Dette er min forlovede.
Og han, snekkeren,-
-jeg tror du kjenner ham.
Jeg er tørr i halsen.
-"Et godt glass vin... -...holder doktoren borte. "
Min grandtantes motto. Døde i 1911 i Besançon, hun var 99.
Var aldri syk en dag.
-Lykke til. -Bank i bordet.
Krigen?
Nei.
En hyene i botanisk hage. Jeg ville klappe den for å vise meg.
Bastoche og Biscotte laget denne.
-Biscotte? -Hans beste venn.
De møttes i 1910 under flommen da de reddet en dames liv.
Bastoche var begavet, men Biscotte,-
-et geni.
En trollmann med stemjernet.
Han tappet alle sammenføyningene.
Dette er til deg.
"Si til Véro at jeg tenker på henne. Leit at hun ikke vil snakke med meg.
Jeg møtte Biscotte, vi skværet opp. Farvel min venn. Bastoche. "
Når de har skværet opp betyr det at de har kranglet. Vet du hvorfor?
Et mysterium.
De opplevde et helvete sammen-
-Marne, Woëvre, Somme...
Så en dag, og hvem vet hvorfor, sluttet de å snakke sammen.
Biscotte ble forflyttet.
Han døde da et miltærsykehus ble bombet.
Jeg er glad for at de endelig hadde skværet opp.
De stiller seg ikke i kø i dag.
-Gir du meg en? -Hun er tørst!
En hånd av tre, et hjerte av gull.
Til kjærligheten. Den sanne kjærligheten!
Men hvem var Véro?
Véronique Passavant. Hans faste følge, kvinnen hans.
-De kom ofte hit sammen. -Hvorfor skulle de ha kranglet?
Han kan ha gjort et sidesprang og så ville hun ikke tilgi ham.
Her, ' 17, denne veien.
-Nøyaktig hva er de røde mappene? -Hemmelig forsvar.
Og med disse må man ha tillatelse fra høyt hold.
-Selvfølgelig, de er ovenpå! -Gå og hjelp ham.
La oss si at De var noen høyt oppe, da kunne De gi oss tillatelse.
Hvis jeg tenkte slik, ville jeg ikke være offiser.
Anse dere som heldige som har sluppet inn.
Det tar vanligvis måneder.
Det ser ryddig ut, men i virkeligheten er det et rot.
Så, Somme...
Bouchavesnes-sektoren, skyttergrav 108.
For et rot.
Se på dette. Forferdelig!
Kan jeg hjelpe til? Takk for at De ga generalen et positivt svar.
Vi er meget gode venner.
Bouchavesnes... To venner av meg døde der.
-Fryktelig, slagene i de skyttergravene. -Paris var ikke mye bedre.
Kunne ikke få taxi etter operaen.
Det har jeg hørt! Vi vil gjerne ha opplysninger om skyttergrav 108.
Beordringer, skyttergravene 104, 105.
Skyttergrav 107. Hvor er 106?
Skyttergrav 108.
Så irriterende, det er skrevet på begge sidene!
Skyttergrav 108.
"Gravd av tyskerne, tatt av oss i 1916 og omdøpt til Bingo siste vers. "
Hvorfor ikke Jippi tra-la-la?
"6. januar, ingenting å rapportere. 7., harde kamper med tap.
Drept i strid: Kaptein Favourier, historielærer.
Løytnant Benoît Estrangin, forsikringsagent.
Korporal... "
Merkelig. Visse tap er merket konfidensielle.
Konfidensielle? Mener De...?
Beklager.
-Kan De ikke... -Beklager, vi kan ikke lese videre.
Ikke generalen engang.
Vær så snill.
-Takk for tiden De har gitt oss. -Ingen årsak.
Ingenting av interesse her, beordringer, kostregninger.
-Rutinesaker. -Jeg antok det.
Det var å vente.
Du har gått for langt!
Jeg håper at dette papiret ikke var arkivert i hemmelig forsvar!
Hvis det er viktig må du fortelle meg det.
Det er ingenting.
-Bare en innvilget permisjon. -Fra presidenten?
Riktig.
President Poincaré innvilget iblant permisjon til en fortjent soldat.
-Det er alt! -Jeg skal følge dere ut.
Korporal Bouquet, Kléber.
Korporal Gaignard, Francis.
Menig Notre Dame, Benoît.
Menig Bassignano, Angel.
Menig Langonnet, Manech.
Dere er dømt til døden for selvlemlestelse.
Hvis toget, når jeg har telt til 7, ikke har kjørt inn i en tunnel-
-eller konduktøren ikke er kommet, er Manech død!
1, 2, 3...
...4, 5, 6...
Billetten, takk!
Aprilspøk!
Når avis-streiken er over, kan vi rykke inn annonsen din.
"Belønning for opplysninger om Bingo siste vers. "
Å oppmuntre henne bringer ikke matlysten hennes tilbake.
-Ta henne med til markedet i Quimper. -Hvorfor det?
Et sceneskifte. Du kunne treffe en hyggelig gutt.
Hvorfor det?
For å bli gift og få barn. Si det til henne!
-Kan du skjenke i ett til meg? -Drikker du nå?
"Et glass vin holder doktoren borte. "
-Hvor er det fra? -En bartender med en hånd av tre.
Hans tantes motto. Døde da hun var 100, i Besançon, 1911.
Kan du gjenta det?
I Besançon, i 1911 -
-etterlot en 99 år gammel dame seg en nevø med trehånd-
-som eier baren Main Morte, i Rue Main d'Or.
Til ham sa hun ofte det Sylvain spurte meg om.
Allerede full!
Se!
En albatross er sta.
Han vet at han kan holde ut lenger enn vinden.
Hei, singelen min!
Singelen min!
Véronique Passavant, 17.juli, 1920.
Jeg skriver fra lille Louis bar. Han fortalte om deg.
Jeg må fortelle om et møte som gjorde meg oppskaket.
Jeg var på vei til Bastoches verksted. Jeg var nedtrykt.
Jeg vil snakke med Bastoche.
Bastoche?
Han er død. Ved fronten i Somme. Visste du ikke det?
-Jeg vet noe annet. -Hva da?
Fra sykehuset hvor jeg steller døende syfilispasienter-
-sendte en pasient deg denne.
Så hvis du ikke vil dø dekket av væskende sår, svar meg!
Kameraten som skjuler seg sammen med din Bastoche...
Fortell meg at han er korsikaner.
Jeg var allerede traumatisert av nonner da jeg var liten.
Tina Lombardi vet noe som vi ikke vet.
Hva?
Lombardijenta-
-hun vet noe som vi ikke vet.
Som ville bevise at Bastoche var kommet seg unna?
Sammen med en annen dødsdømt fange.
Det ludderet tror det er hennes Angel.
Hvis Bastoche hadde kommet seg unna, ville han tatt seg av Manech.
Hvis han hadde kommet seg unna...
Med "hvis'er" kunne en loppe bære en elefant.
Kanskje. Men uten "hvis'er", kunne jeg like godt henge meg.
Takket være deg må jeg plukke singel opp fra plenen!
Når jeg ser singel, gjør jeg entré med stil. Til mademoiselle.
Leprince Jernvarehandel, Paris, 25. Juli, 1920.
Jeg svarer angående Célestin Poux og andre overlevende fra Bingo siste vers.
Jeg kjente fyren. Den smarteste tyven jeg har møtt.
Takket være ham, manglet jeg aldri noe!
Olivier Nergeton, Mekaniserte leker.
Célestin Poux var vår redning-
-også kalt "Messeplyndreren" eller "Bare litt mer".
Han forfalsket tapslister, for å skaffe doble rasjoner.
Hvis De skulle treffe ham, så si at vi aldri skal glemme ham.
Etienne Morillon, lærer, 3. August, 1920.
Han fikk oss alltid til å le.
Han hadde til og med dressert kompaniets maskot for oss!
God morgen. For et vær!
-Germain Pire, privatdetektiv. -Mathilde har snakket om deg.
Sylvain! Be Mathilde komme ned.
Snushanen hennes er her for å snakke med henne.
Poux har vært på farten.
To dager i Dreux, så Troyes, Castre, fem dager i Séte.
Det vil kreve flaks og tålmodighet å hale ham i land.
Så synd.
Hélène, noen gode kjeks.
Smak på dem.
Si hva du synes.
Kjøkkenet er mer komfortabelt.
Takk, Bénédicte.
Jeg lar dere være alene.
Poux kan ikke holde seg på ett sted,-
-mens Tina Lombardi får oss til å løpe rundt i sirkler.
Og hun er forkledningenes dronning. Noe nytt om Biscotte?
Det er Benjamin Gordes.
Den dagen da han vant snekker- prisen for sjette år på rad.
Men...
Riktig.
Biscotte, Bastoches beste venn, er ingen annen enn Benjamin Gordes.
En soldat fra kompaniet deres-
-sa at de var som brødre før forholdet surnet.
-Hvorfor vil du ikke si det? -Kutt ut!
Si det!
-Jeg vil ikke slåss med deg! -Hvorfor vil du ikke snakke om det?
Hvem sin idé var det?
-Min? Nei, det var din idé! -Drittsekk!
-Det var hans idé.
Det hele på grunn av en kvinne!
Véronique Passavant gjorde det slutt med Bastoche i juni ' 16.
Og like etter sloss han som en gal hund med Benjamin Gordes.
-Man trenger ikke være Pytagoras! -De møttes ikke igjen før "Bingo"?
Hvor alt endte!
Nei, hvor alt begynner, monsieur Pire. Hvor alt begynner...
Tina Lombardi er sikker på at Bastoche lever.
Hva gjorde ham annerledes enn de andre den kvelden?
Han var den eneste som var snekker?
Noe gjorde Bastoche annerledes enn de andre. De tyske støvlene hans!
-Han var den eneste med tyske støvler. -Selvfølgelig. Du har rett.
Tina Lombardi oppdaget at en mann med tyske støvler hadde overlevd.
Jeg vedder på at han var med en kamerat!
Jeg så to soldater som så ut som landstrykere.
Den ene hadde støvler fra en tysker. Han støttet den andre.
Vi vet også at Bastoche hadde skværet opp med sin beste venn!
Akkurat! Forandret det tingenes utvikling den kvelden?
Hvis jeg ikke ødelegger skallet-
-greide Gordes å redde Bastoche og Manech.
Jeg får aldri den paien i ovnen!
Jeg må tilbake til Paris.
Jeg må dra tilbake til Paris.
-Nå igjen? De pengene går opp i røyk. -"Mine salige foreldre... "
Pilotfisk!
-Unnskyld meg, Elodie Gordes? -Der borte, hun selger gulrøtter.
Takk.
-Elodie Gordes? -Ja.
-Se her. -Har aldri sett ham!
Hvem av dem kjente du ikke?
Var det kanskje ham?
Kranglet Bastoche og Biscotte på grunn av deg?
-Jeg har ingenting å si! -Jeg vil vite det!
La meg være!
De møttes for siste gang i "Bingo siste vers".
Min forlovede var også der. Sammen med Bastoche.
I det hølet av en skyttergrav!
Jeg vil forstå det.
Jeg vil forstå!
Det er ikke det du tror.
Jeg kan ikke snakke om det. Gi meg adressen din.
Jeg skriver elendig-
-men jeg skal forklare deg det i et brev. Det lover jeg.
Å! Singelen min!
Ingenting til meg?
Hva?
-Ingenting til meg? -Bare avisen.
De snakker om alt bortsett fra Elodie Gordes.
Veldig morsomt!
Du burde lese den, man kan lære ting!
Har presidenten satt i gang en undersøkelse om "Bingo siste vers"?
Han kunne det, hvis han ikke hadde falt av et tog i pyjamasen.
Vel, han bruker pyjamas.
Han bruker pyjamas.
Vi hentet tilbake fem lik.
Konklusjon...
Vi visste at du var en tyv. Men pyroman?
-Alt til meg? -Nei, bare dette.
Hvis jeg ikke plukker opp singel, plukker jeg opp postmannen!
-Er singelen borte? En god krig. -Det finnes ingen god krig.
-Kan jeg by på en tår? -Jeg sier ikke nei.
Jeg ber deg beholde min hemmelighet for deg selv.
Da jeg møtte min mann, hadde han alt fire barn.
Ingen av dem var hans.
Av godhet giftet han seg med en enke som hadde TB. Polsk, som meg.
Han adopterte barna hennes før hun døde. Jeg var også ugift mor.
Så han ble da far til fem, selv om han ikke selv kunne få barn.
Dere tar knekken på meg!
Vi hadde fire år med ømhet.
Vi hadde planer. Vi drømte om å se havet sammen.
Så kom krigen.
Jeg trodde Bastoche ville ta vare på ham, da de ble postert sammen.
Men da han hadde permisjon i september 1915-
-visste jeg at noe aldri ville bli som før.
Der ute er det alt som holder oss gående.
På en brennende mark så jeg noen kamerater.
Patronbeltene deres eksploderte som fyrverkeri.
En gang måtte vi bruke liket av en venn-
-som skjold.
Han hadde noe i tankene.
Han kom ut med det den andre kvelden.
Hvis jeg deserterer, vil gendarmene komme og hente meg.
Min eneste vei ut er å få et sjette barn.
Har du seks unger, sender de deg hjem.
Som jeg sa, kunne han ikke få barn.
Jeg våget ikke tenke på hva han hadde i tankene, men han ga ikke tål.
Det er ikke utroskap hvis jeg ber deg om det.
Særlig hvis det er med Bastoche.
Ikke rør!
De fem er ikke mine, så hvorfor ikke en sjette?
Du måtte vente i ni måneder. Da ville krigen være slutt.
Den tar aldri slutt. Ni måneder med håp! Har du ingen medlidenhet?
En dag fant jeg en beskjed fra Kléber Bouquet-
-kjent som Bastoche, som sa jeg skulle henge opp-
-et farget tøystykke i vinduet hvis han ikke skulle komme opp.
-God dag. -Kom inn.
-Kaffe? -Gjerne.
Etter deg.
Takk.
Sukker?
Nei, takk.
Er det perlemor?
Ja, Benjamin har laget det.
-Det er merkelig... -At vi aldri har møttes.
Er ikke ungene her?
Jo, men-
-de leker utenfor.
-En oppstiver? -Ja, takk.
Saken er...nei, beklager.
Nei, jeg har ikke lyst på en.
Ikke jeg heller.
Hør her, Elodie, vi sier at vi har gjort det.
Det vil roe ham ned.
Det vil gjøre tingene lettere for deg, for meg-
-for alle.
Pussig hvordan smilet ditt åpner parentesene.
Jeg skal lukke dem så sent som mulig.
Om to dager, på jernbanestasjonen.
Kom igjen-
-gi meg et siste smil.
For å lukke parentesene.
Jeg ble ikke engang gravid!
Men snart ble ikke min mann pint av redsel.
Det var sjalusi.
Hvor? Hvor ofte? I hvilke stillinger?
Nøt du det? Det ble et helvete for oss begge.
Nå er, som du vet, Bastoche død-
-og min mann ble drept da et sykehus ble bombet.
Det er en lettelse å betro meg til deg. Iblant tror jeg at jeg blir gal.
Elodie Gordes.
Matti! Skynd deg!
Advokat Rouvière er på telefonen. Han venter.
Kom igjen!
Mathilde, det er Pierre-Marie.
Jeg har dårlige nyheter.
Egentlig ikke så dårlige. Det er nyheter du alt kjenner.
Men nyheter du ikke kan ignorere.
Du hadde rett om en ting.
Manech og de fire kameratene hans var i den graven med det absurde navnet.
De ble begravd på krigs- kirkegården i Herdelin-
-etter foreløpig å ha vært begravd under en presenning i et bombekrater.
Det er det, min kjære Mathilde.
I juni 1909 er Mathilde 9 år gammel.
Manech Langonnet er 10.
Gjør det vondt når du går?
Det er fredag, eller lørdag-
-Mathilde husker ikke.
Har du noen venner?
Jeg kan bli vennen din.
Lukter det fisk av meg?
Har du vært i toppen av fyrtårnet?
Jeg kan bære deg opp trappene.
For faren min er fyrvokteren!
Så vær vrang da. Kirkerotte! Bondetøs!
Vil du ha et spark i rumpa?
Kan du se langt fra toppen?
Jeg skal kaste deg i hullet!
Jeg er blekksprutens tjener!
Hund som kan fjerte, gleder mitt hjerte.
Manech elsker Mathilde!
Mathilde elsker Manech!
Manech elsker Mathilde! Mathilde elsker Manech!
Manech elsker Mathilde!
-Jeg røyker ikke. -Jeg vet det, men ta den...
Den vil hjelpe deg å få nye venner.
Rekker jeg til svingen før bilen, kommer Manech hjem i live!
Rekker jeg til svingen....
Rekker jeg til svingen før bilen, kommer Manech hjem i live.
Rekker jeg til svingen...
Du pleide å skryte av at du var et år eldre enn meg.
Nå er jeg eldre enn deg.
Mannen som ga deg votten sin heter Poux.
Célestin Poux.
Pussig, ikke sant?
Mannen jeg engasjerte for å finne ham er Pire.
Germain Pire.
Også et merkelig navn.
Vel, han har ikke funnet ham. Heller ikke den korsikanske horen.
Tråden er røket, Manech-
-men jeg gir ikke opp.
Jeg tror fortsatt at Tina Lombardi er et spor.
Jeg må ha noe å holde meg fast i.
Det forstår du, ikke sant?
Det er derfor jeg må finne Célestin Poux.
Du kan være virkelig irriterende, vet du.
Det ville være så mye bedre i Bretagne.
La oss gå, Mathilde.
Du blir forkjølet.
Thouvenel!
Hva vil du?
Hvem er du?
Var det du som telefonerte?
Hvem er du?
Dagene går. Fremdeles intet nytt om Célestin Poux.
Mathildes tristhet er overveldende.
Hun må spise. Hun gjør seg selv syk.
Legg igjen margbeinet til henne.
Tristheten hennes begynner å smitte over på oss.
Og så, midt på natten den 15. september, 1920-
-blir tråden knyttet sammen igjen.
"Seier! Jeg har endelig funnet den omflakkende Poux.
Ved Guds nåde og Davidson motorer. Alle utgifter dekket. Germain Pire. "
Célestin Poux, "Asfaltens skrekk"! Var det din annonse?
Mathilde klemte hendene hardt sammen for ikke å riste og gråte-
-og dumme seg ut.
Jeg så egentlig ikke at forloveden din ble truffet.
Jeg gikk for å hente suppa og støtte på Lebègue, en fyr jeg møtte i Vosges.
En naiv fyr fra Meuse. Men han kunne skjelne god kaffe fra en magemedisn.
Jeg prøvde å selge ham en blanding av kaffe og kull-
-i bytte for nederlandsk tobakk.
Så siste gang du så Manech var han i live?
Du kunne ikke unngå å se ham.
Skar inn tre M'er i en brent trestamme midt i ingenmannsland.
Han skar inn de tre M'ene før Albatrossen tok ham.
Albatross?
"Albatross.
Stor svevende sjøfugl. Indolent reisefelle.
Glir med skipene.
Over bitre dyp. "
Det er et dikt av Baudelaire. Det var også et tysk bombefly.
Maskingeværet var bak. Man kunne ennå ikke skyte gjennom propellen.
Var det du som ga ham votten?
En tykk rød ullvott.
Min forlovede brukte tiden til å strikke skjerf og votter til meg.
Jeg byttet dem bort til en frysende senegaleser for en tyskers gulltenner.
Jeg smeltet dem om etter våpenhvilen. De betalte for Harleyen min.
Men er du sikker på at Manech er død?
En kamerat fortalte meg at med et sånt sår-
-hadde han ikke en sjanse.
Jeg så bare tre av dem bli drept med mine egne øyne.
Jeg overgir meg!
Jeg overgir meg! Ikke skyt!
Slipp meg gjennom! Jeg er på deres side!
Jeg er ikke fransk, jeg er korsikaner! Jeg har ingenting imot dere!
Stakkars jævel.
Så han er ikke fransk! La oss inndra fødselsattesten hans.
En fransk korporal gjorde ende på ham.
Thouvenel. En skyteglad drittsekk!
Han hadde et hjerte av stein, men et skarpt øye.
Stakkars jævel!
Likte du det?
Jeg ville drepe mine foreldre for en god kjøttgryte.
-Han er foreldreløs. -Og likedan for trøffelpuré.
-Liker dere det, kjenner jeg en som... -Hvem av dem så du dø?
-Han med koldbrannen. -Six-Sous.
Ja, sveiseren.
Kamerater!
Før jeg dør, har jeg et siste ønske.
Jeg vil pisse stående.
Som en mann!
Og så kan dere skyte så mye dere lyster!
Farvel til livet, farvel til kjærligheten
Farvel til alle kvinner
Alt er slutt
Ferdig for alltid
Denne skammelige krig
I Craonne, på platået
Det er der vi mister vår hud
For vi alle er dømt
Vi er de som er ofret
Og Bastoche?
Han var så godt skjult at vi ikke kunne se ham.
Selv ved daggry, da han svarte på oppropet, visste ingen hvor han var.
Han var buktaler!
-Nei, han var snekker. -Samme det.
Han ble skutt av Albatrossen, sammen med din forlovede.
Albatrossen tok fyr og styrtet ved fiendens linjer.
Returnert til avsenderen.
Hva med bonden fra Dordogne?
Han spilte død fra begynnelsen. Men det reddet ham ikke.
Tyskerne satte ikke pris på granaten.
Ikke se! Det gjør det bare verre.
Da jeg kom tilbake med suppa, fløy det kuler overalt.
Det var kraftig kanonild.
Faen! Ingen kan forestille seg hvordan det er.
Du kan ikke røre beina og hjertet banker som hos et skremt dyr.
Jeg så bonden fra Dordogne bli sprengt i filler.
Angrip, før vi alle blir slaktet.
På med bajonettene!
Men det verste var langt fra over.
For Frankrike!
Angrip!
Vi passerte likene av de fem fangene-
-da tyske mitraljøser begynte å spytte ut kuler. Vi ble utslettet!
Den jævelen Lavrouye! Han beholdt papiret selv.
Bårebærere!
Hvilket papir?
Det var alt han sa.
Den kvelden var det nok mat til å fø en hær.
Favart og Chardolet telte tap.
Hvorfor står de fem på vår bataljonsliste?
Vi følger bare ordre.
-Det er noe som stinker her. -Stinker? Lavrouye stinker.
Denne maten gjør ikke det. Hogg inn før den blir kald.
Den er kald!
-Du så bare at tre av dem ble drept? -Med dine egne øyne.
Falske håp vil bare gjøre deg ulykkelig.
-De er ikke falske! -Vil du smake på kaken min?
-Jeg vet ikke om jeg burde. -Med litt krem.
Hvis du insisterer...
Jeg liker folk som setter pris på maten min.
-Jeg skal få henne til sengs. -La oss få litt søvn alle sammen.
Senk farten!
Du har ingen kontroll, ingen stil.
Du er bedre til å rake enn til å skrense!
Postmann, jeg setter deg av ved neste postkasse.
Og sykkelen min?
Jeg tar den. Jeg kjempet i krigen. Jeg har ingen kontorjobb.
Det er ikke min skyld. Jeg har astma!
-En astmatiker som sykler! -Ved havet.
Célestin, det er ingen sidevogn.
Disse mennene blir aldri voksne.
Så lenge de ikke leker soldater.
"Si til Bernay at jeg gjør opp i mars. Gjødselen hans er for dyr... "
Han ville ikke skrive om sånne trivialiteter. Er du ikke enig?
Det må være en kode.
Bare at elskendes koder ikke kan knekkes med vett eller Guds inngripen.
Og Bastoche? Hvis han ble sett med tyske støvler, må han ha overlevd.
Nei, mademoiselle.
Gordes lot ham ikke gå over kanten med de støvlene.
Ser tyskerne disse, vil de vite at du har tatt dem fra en av deres døde.
Så Tina Lombardi var på feil spor.
Han med støvlene-
-var ikke Bastoche. -Det var Gordes. Riktig, mademoiselle!
Han var sammen med en gutt fra avgangsklassen ' 17...Desrochelles.
Jeg møtte noen bårebærere som akkurat hadde gått forbi dem.
Er du fra Bingo?
Kanskje.
Si at Gordes er såret. Han er med en gutt som har det verre.
-De får førstehjelp. -Med tyske støvler.
Lenge leve anarkiet!
Anarkiet.
-Hva skjedde, Matti? -Hva har jeg sagt?
Åpne!
Vær rimelig.
-Hva gjorde du? -Ingenting.
Du har visst at han var død i tre år.
-Det kaller jeg stahet. -Nei, håp. Poux har nettopp drept det.
Hvis det er noe jeg kan gjøre...
Ja.
Ta meg med til "Bingo siste vers".
En indisk prinsesse på elefanten sin.
Med jegerne sine, på sporet av sorgen.
Den var der!
Akkurat der!
Hundre meter borte, rett mot Bingo, lå Erlangen, den tyske skyttergrava.
Hvor er den brente trestammen?
Alle stubbene og restene-
-ble brukt til å fylle gravene.
Vi fant de fem der borte, under en presenning-
-dekket av jord.
-Ikke noe pent syn. -Utvilsomt ikke!
Den yngste var bare en gutt.
Hadde han en vott på seg?
En rød ullvott?
De hadde alle en bandasjert hånd, men ingenting på den andre.
Jeg kan ikke huske at jeg så en vott.
Athos!
Jeg liker ikke at han graver på den måten.
Her vet du aldri hva slags dritt du kan komme over-
-som kan blåse av en arm eller et bein.
Det er krypten! Det var et kapell mellom de to gravene.
Det lå i ruiner.
Utrolig. Jeg kjenner ikke igjen en ting.
Kunne Manech ha mistet votten da han falt?
Den var tett strikket og satt stramt.
Jeg brukte den andre på kjøkkenet til krigen var slutt.
Kanskje han tok den av for å gjøre innskjæringen?
Det vet jeg ikke. Men jeg tror ikke det.
Hva slags rød var den? Skarpt rød?
Skinnende rød.
Med hvite prikker. Så ut som mark på et eple!
Unnskyld at jeg forstyrrer deg.
Min manns familie led veldig under krigen.
Jeg ville ikke gå over til en fransk soldats bord foran ham.
-Hva kan du fortelle meg? -Før han døde, så min bror Günther-
-din forlovede skjære inn de tre bokstavene på et tre.
Han hadde på seg en rød, prikkete vott.
En av Günthers kamerater fortalte meg det.
Da flyet vårt skjøt din forlovede, ble de kvalme.
Etter det var det et mareritt.
Gud sparte den franske soldaten to ganger.
Så angrep din side.
De drepte min bror.
Han var 23 år gammel.
Jeg kom hit for å se korset hans på kirkegården.
Jeg beklager.
Tiden leger alt. Du skal se.
Må tilbake, ellers blir han urolig.
-Ser ut til at jeg ikke har drept det. -Hva?
Håpet!
Hva nå?
Tina Lombardi. Hun skal giljotineres!
-De kaller henne "offisermorderen". -Hun drepte Lavrouye og Thouvenel.
Og hun planla å drepe marskalk Pétain.
Når jeg tenker på at du satt i rullestol for å myke meg opp.
Jeg vil bare snakke med deg fordi vi er svært like.
Vi lar dem være alene.
Det jeg har gjort, kunne du også ha gjort.
Jeg tror ikke det.
-Jeg ville vært for redd. -Jeg er ikke redd.
Og jeg angrer ikke på noe.
Bortsett fra håret mitt.
Jeg vil bli bolleklippet før henrettelsen.
Jeg vil se ut som Jeanne d'Arc når jeg møter min Angel!
Hvorfor ville du drepe Pétain?
Det var hans idé å kaste lemlestede soldater over kanten.
Hvorfor ikke Poincaré? Han nektet å benåde dem.
Vet du det ikke?
Han benådet dem faktisk. Alle fem!
Det er bare en innvilget permisjon.
Lavrouye beholdt papiret selv.
Hvorfor gjorde Lavrouye det?
Fordi skitne hunder spiller skittent spill. Det er det hele.
Tro meg. Jeg gjorde ende på ham!
Du og jeg har drevet de samme undersøkelsene.
Hver på vår egen måte.
Da jeg lette etter overlevende fra Bingo-
-traff jeg en sykepleier som hadde behandlet Angel og de andre.
Sykepleieren, Phillipot, hadde sett en av dem.
En stor mann, med et sår i hodet.
En stor mann, med et sår i hodet, tyske støvler.
Han hadde på seg tyske støvler og bar en spinkelt bygd soldat.
Jeg tror det var sånn. Jeg er sikker på det.
En stor mann, med et sår i hodet...
Hans overordnede ba ham holde kjeft.
Du kan tenke deg hvor overveldet av håp jeg var.
Og så møtte jeg mannen som knuste drømmene mine.
Oversersjant Favart.
Han fortalte meg at svinet Thouvenel hadde skutt min Angel, uten videre!
Som å slå lens.
Jeg gjorde ende på ham også!
Det var en besettelse.
Å drepe alle dem som hadde skadet mannen min.
Angel etterlot deg dette.
"Hevn har ingen hensikt. Lev lykkelig. Ødelegg ikke livet ditt for min skyld.
Din Angel fra helvete. "
Avgang til Paris. Perrong 2.
Gordes, han som byttet støvler med Bastoche, var han stor?
Biscotte? Han var ingen atlet. Bare en fyr som du eller jeg.
Ikke noe nytt om Desrochelles?
Han hadde ikke lett for å få venner. Han bodde alene med sin mor.
Jeg må legge på. Jeg drar til Venezuela om en time.
-Lykke til, Célestin! -I like så!
Når jeg tenker på at du gjemte Poincarés benådning!
Jeg ville ikke strø salt i såret.
Jeg vil be om en siste tjeneste.
Det gjelder vel Bingo-saken?
Sønn av bokhandler Desrochelles, Paul, født i Sarreguemines, døde februar 1897.
Ja, det stemmer, Desrochelles, Jean! Hva?
Ja.
I Saintes.
I Charentes. Tusen takk.
Si meg, monsieur Pire, Tina Lombardi. Du ante hva hun hadde i sinne.
-Heldigvis krysset ikke våre stier. -Han som snuser, flykter når fare truer.
Han som snuser, snuser, men fra avstand.
Et nytt spor til deg. Jean Desrochelles. Evakuert fra fronten 7. januar ' 17.
Hans eneste nære slektning var hans mor, enken Desrochelles.
Hun bor i rue de l'Abbaye 22, Saintes, i Charentes.
Alt arbeidet er utført!
Har du prøvd å få tak i meg?
Min brors kamerat, han jeg fortalte deg om.
Han husket noe som kunne interessere deg.
De to franske soldatene som eskorterte ham den morgenen-
-ville gå tilbake gjennom ingenmannsland.
De så likene av fangene. En var i en slags liten kjeller.
De franske soldatene virket overrasket.
Jeg vet ikke om det kan hjelpe deg.
Takk skal du ha.
"Si til Bernay at jeg vil gjøre opp i mars.
Gjødselen hans er for dyr, pass deg for ham."
"Gjødselen hans er for dyr..."
Det må være en kode.
Snushanen din har ringt!
Han har havnet i en blindgate i Saintes!
Jeg vet det!
Hallo! Vær så god.
Ja, mademoiselle. Jeg husker deg.
Bernay? Har aldri hørt om ham.
Benoît Notre Dame brukte gjødsel fra dyrene sine. Han kjøpte den aldri!
Takk, fader.
Jeg må dekode dette brevet. Jeg føler at tampen brenner.
Er i - Bernay - mars
Selg - alt Si - ingenting
Hør på - ingen
Benoït
Unnskyld, gården "Verdens ende"?
Det siste huset der veien slutter.
Og hvis han ikke kommer?
Han kommer, vær ikke bekymret. Kom tilbake om to timer.
Hallo, Mathilde. Det er farlig å ville bringe tilbake de døde.
Da jeg så annonsen din i avisen-
-visste jeg at gendarmene etterhvert ville komme.
Vær ikke bekymret.
Jeg hadde sjansen til å kvitte meg med deg, men jeg lot være.
Vi visste at du var tyv, men pyroman?
Jeg kunne ikke drepe deg.
Nå må min kone til og med drepe kaninene og kyllingene.
-Krigen har tatt evnen fra meg. -Du vet hva jeg vil høre.
Er han i live?
Sist jeg så ham, var det dårlig fatt. Men han er sterkere enn han ser ut.
Hold ikke sammen.
Da tingene roet seg, prøvde jeg å få litt søvn.
-Gaignard! -Tror du at vi er på horehuset?
-Bouquet! -Hva er det nå?
Notre Dame?
Så prøvde halliken å overgi seg. Og sveiseren fra Paris ble drept.
Din forlovede begynte å skjære inn i treet. Så kom tyskernes Albatross.
Jeg våknet igjen da jorda begynte å riste.
Jeg vet ikke hva som skjedde. Så bare lemmen granaten halvt hadde åpnet.
For Frankrike! Til angrep!
De kom inn i ingenmannsland. Ved den andre tyske linjen tok mitraljøsene dem.
Noen timer senere ble jeg vekket av en stemme.
Herregud! Bastoche er død! Vi kan ikke etterlate ham her!
Vi kan komme tilbake. Han går ingen steder.
Bastoche er død.
-Se, han der rører seg fremdeles. -Kornblomsten. Han er også ferdig.
En granat blåste lemmen av. En av karene kom, i dårlig forfatning.
Bastoche er død!
Vi kommer til å dø alle sammen.
Jeg kjente igjen Bastoches venn. Han som tok de tyske støvlene hans.
Etter å ha spist, røykte jeg tobakken hans. Så hørte jeg flere stemmer.
La oss se der borte.
Se her!
Faen!
Det er ikke kornblomsten.
-Hva gjør han der nede? -Hvor er bonden fra Dordogne?
Hva gjør vi her?
Det er farlig.
-Jeg fryser. -Vær ikke redd.
Det sto ille til med ham-
-men din forlovede ville leve. Jeg så det i øynene hans.
Jeg tok ham på skuldrene og begynte å gå.
Han var glovarm av feber. Jeg kjente varmen på ryggen min.
Og han fantaserte.
Snakket om et hjerte som banket i hånden hans.
Hei, korporal!
-Bare 500 meter til sykehuset. -Skal vi legge vennen din på båra?
Nei, takk. Ser dere noen offiserer fra Bingo-
-så si at korporal Gordes har dratt til sykehuset med Desrochelles.
Som du vil!
Jeg kom dit like før eksplosjonen.
Hovedkvarteret var så lure å etablere et sykehus-
-i en hangar med en zeppeliner full av hydrogengass.
Kornblomsten var nettopp evakuert.
Greier han seg?
Såret i hofta er ikke så ille. Men han har en alvorlig lungebetennelse.
Dere er begge registrert etter identitetsnummer.
Mer vil jeg ikke vite. Men lykke til i alle fall.
Steng av blokka!
Vær så snill!
Etter det gikk jeg til Bernay.
Jeg ante ikke om min kone hadde fått brevet mitt-
-så hver dag ventet jeg på bussholdeplassen.
For pengene fra salget kjøpte vi en gård her.
Den mest avsidesliggende vi kunne finne. De kaller den "Verdens ende".
Det er det hele.
Farvel.
Så besynderlig. Du har skutt et hull rett gjennom livslinjen din.
Selvfølgelig. Jeg døde. I "Bingo siste vers", som din forlovede.
Hvis du finner Jean Desrochelles i live noe sted, så la meg få vite det.
Du vet hvor du finner meg.
Føl deg som hjemme! I julen kan du komme ned pipa!
-Til mademoiselle Mathilde. -Jeg skal gi det til henne senere.
Hvis jeg var deg ville jeg vekke henne.
Hva er det?
"Han er i live.
Bli hvor du er, Mathilde. Bare bli hvor du er.
Jeg er på vei. Germain Pire. "
Så dum jeg er!
Snushanen på jakt, raskere enn en gaselle!
Han er frisk og i live, men han har mistet hukommelsen!
Totalt hukommelsestap. Han måtte til og med lære å lese og skrive igjen.
Psykiaterne som har behandlet ham siden ' 17 har ikke mye håp.
Men hvem vet?
Det er like mange slags hukommelses- tap som folk som har mistet den.
-Hvor er han? -I Milly-la-Forêt.
Foreldreløs for andre gang. Han mistet nylig sin adoptivmor.
Pierre-Marie, kjenner du monsieur Pire?
-Bare av omtale. -En ære.
-Jeg skal tro det når jeg ser det. -"Med mine egne øyne! "
Da Jean Desrochelles ble født, var hans mor 40 og hadde ingen andre barn.
-Da gendarmene tok ham... -Til troppene i Ardennene.
Ble hun deprimert.
En dag fikk hun besøk av en kamerat av sin sønn.
Chardolot!
Dessverre var det Jean.
Han ble truffet av en granat. Han hadde vært død noen timer.
Jeg bør også fortelle deg...
At den yngste fangen kanskje har tatt Jeans identitet.
Ved å bytte identitetsmerke.
Det gikk helt rundt for henne den dagen sykehuset ringte-
-og ba henne komme til sin sønns sykeseng.
Han sover. Jeg lar dere være alene.
God dag. Hvem er du?
Din mor, kjære.
Jeg er din mor.
Jeg har undersøkt litt selv. Madame Desrochelles døde for to måneder siden.
Ble overkjørt av en lastebil etter å ha kranglet med en kjøpmann.
Det visste vi allerede.
Bli ikke lei deg.
Madame Desrochelles led ikke, hun døde momentant.
Det er ikke det.
Jeg har så dårlig samvittighet!
Jeg trodde deg ikke, min kjære Mathilde!
Det skulle jeg ha gjort! Jeg er så lei for det.
I det hun ville referere til som sin ekspedisjon til Milly-
-er solen, himmelen og naturen med henne.
Som en ekte dame anstrengte hun seg for å se best mulig ut.
Kledd i hvitt for friskhetens skyld, leppestift, øyebrynene sminket.
Men ikke svart på øyevippene. Hun vet at tårene kan ødelegge det.
Han vet at du kommer.
Vi sa det kom en ung pike som han har vært svært glad i.
Han spurte om ditt navn, og fant det vakkert.
Han er i hagen. Han venter på deg.
Gjør det vondt når du går?
Vil du se hva jeg holder på med?
Jeg skal vise deg det når det er ferdig.
Men hvorfor gråter du?
Mathilde lener seg tilbake i stolen-
-folder hendene i fanget og ser på ham.
I luftens sødme, i lyset i hagen-
-ser Mathilde på ham.
Hun ser på ham...