Ni har blivit antagen till universitetet i Paris.
- Amerikan? - Talar du engelska?
- Bara det där. - Qui.
- Tack... Merci beaucoup. - Bienvenue.
Ursäkta, är den här platsen upptagen?
- Du tappade boken. - Talar du engelska?
- Självklart, gör inte alla det? - Det känns som i småskolan.
- Du kan sitta här om du vill. - Tack. Jag har inte ätit på hela dagen.
- Tågluffar du genom Europa? - Känns det väldigt klichéartat?
Det är ett jättebra sätt att se Europa, Frankrike.
Jag tror knappt att jag är här. Paris är så vackert!
- Låt mig gissa, är du konstnär? - Inte direkt.
- Konsthistoria, kan man säga. - Välkommen i klubben.
- Valde du konst av nån anledning? - Min far var en stor inspiration.
- Var han konstnär? - Nej, chef för ett läkemedelsföretag.
Och en stor skithög. Jag valde konst för att göra honom besviken.
Det var en bra ursäkt för att åka till USA och 'plugga' några år.
- Och du? - Pappa lärde ut konst på universitetet.
Jag brukade sitta med på hans lektioner ibland, och då föddes intresset.
Vi är båda influerade av våra fäder, men på väldigt olika sätt.
När han gick bort ifjol gav jag nästan upp, det tog tid att komma över det.
- Men till slut hittade jag tillbaka. - Och din mamma?
Jag har bara vaga minnen av henne, ungefär som suddiga foton.
Hon dog av cancer när jag var två. Jag önskar att jag fick mer tid med henne.
- Astrid, vi behöver din åsikt. - Om det handlar om storlek...
Nej, inget sånt. Vem av oss tror du skulle vinna i slagsmål?
Du, såklart. Pierre skulle inte ha en chans.
Jag tvivlar att en ättling av Marcel Cerdan skulle förlora mot någon.
- Frankrikes världsmästare 1948. - Du talar om honom jämt.
Vissa gener hoppar över en generation, du tillhör den.
Astrid, vem är din söta kompis?
- Vad oförskämd jag är. Olivier. - Heather. Trevligt att träffas.
Har du tid med en latte?
Ledsen, de är...
Amerikan? Jag älskar amerikaner!
Ni är mycket roligare än europeiska tjejer.
- Heather har säkert inget intresse. - De flesta tycker jag är charmig.
De flesta?
- Hämta din egen. - Jag kommer tillbaka.
Nå? Vad gör du i Paris? Semester?
Det skulle man kunna säga.
Följ med oss ut ikväll så visar vi riktiga Paris.
Det kommer att bli kul. Du borde följa med.
En annan gång. Jag är fortfarande jetlaggad.
- Jag skyddar dig, jag lovar. - Vi skyddar henne från dig, Pierre.
- Jag borde faktiskt vila. - Kom igen!
Flög du hela vägen hit för att vila och stanna på rummet?
Eller kom du hit för att se nåt nytt?
- Ibland måste man säga ja. - Det blir roligt. Säg ja.
- Okej, jag hänger med. - Ja!
- Jag hänger på. - Skål för Paris!
- Välkommen till Paris. - Tack!
Se till att bli klar med allt, och ring mig sen.
Kom in.
- Hur är det? - Förvånad.
Sätt dig.
- Har du sovit nåt? - Nej, jag sover fortfarande dåligt.
Du kallade väl inte på mig för att fråga om mina sovvanor?
- Tar du din medicin? - Jag sover ändå inte bra.
- Vad handlar det om, Elizabeth? - De vill ha bort dig.
Vilka?
Du har gjort och gör fortfarande ett utmärkt jobb-
-men tiderna har förändrats, och så även du.
Jag gör ett utmärkt jobb, och de vill att jag försvinner. Vilka, Elizabeth?
Politikerna som bara bryr sig om sig själva och sina positioner?
- Eller kommittén? - Jag är kommittén.
Jag vet. Det är därför jag säger det här till dig.
Förr i tiden, när du var snut, brukade du inte låta så här.
Nu går vi och tar en kopp kaffe.
- Tänk att ditt kontor är buggat. - Läget har förändrats.
De vill inte ha nån skandal. Maktkampen mellan länder har försvårats.
- Jag fångar bara terrorister. - Ja, men du vill även utkräva hämnd.
Jag gör mitt jobb, Elizabeth.
Vi har varit vänner länge, och ibland vänder jag och ser åt andra hållet.
Vet du varför? För att jag vet att du är skicklig.
Men det finns inget jag kan göra nu.
- Så jag måste gå? - De vill strukturera om. De är rädda.
Det finns nya terrorister nu. De bryr sig inte om bombningarna i London 2005.
De bryr sig om terroristerna som verkar nu.
Al Sarwi och Abdel Fariq?
De tillhör det förflutna. Ingen, förutom du, intresserar sig för dem.
Menar du att jag bara bryr mig om dem för att de dödade min son?
Det var många som dog i London. Det finns fortfarande en aktiv cell där.
Jag vet!
Vad har de lovat dig om du lyckas göra dig av med mig?
- De vill ha avskedsansökan på fredag. - Hör på mig, Elizabeth!
Jag är nära nu. Ge mig bara lite mer tid.
Jag kan inte göra nåt. Det här är politik, nya val ska genomföras.
Du är inte ens intresserad av politik. Gå bara vidare.
- Och lev vidare. - Du vet att jag inte kan leva så.
Men du måste lära dig det. Det fick jag göra.
Ja.
Jag märker det.
- Kan du köra mig till Me... - Va?
Nej, nej. Du ska inte bo på vandrarhemmet.
Du ska hem till mig. Du kommer att älska det!
- Titta vad vackra alla ljus är. - Slappna av och njut av bilturen.
Jag älskar Amerika!
Han är här.
Ni måste vänta här.
Hej! Kom och ta en öl med oss.
- Du kan ta den nu. - Livet är för kort för att inte fira.
- Fortsätt gå om du är rädd om livet. - Vad sa du?
- Ursäkta. - Kan du upprepa det?
Han är full. Jag ber om ursäkt.
- Få bort honom ur min åsyn. - Okej, visst.
Jag bjöd bara in honom på en öl.
Okej, okej, okej. Jag kunde ha besegrat honom.
Visst, stormästaren.
Kallar du det här lägenhet? Den är större än huset jag växte upp i.
Gillar du den?
- Fransk världsmästare. - I hela universum.
Kom.
Kom igen nu. Spriten kallar!
- Det här blir en helg att minnas. - Helg! Kanske en natt att minnas.
- Säg att ni har hittat honom. - Vi försöker, men...
Tiden är knapp. Vi behöver detonatorn.
Hitta Rashid och säg att det kan sluta illa om han inte gör sitt jobb.
Jag har hans fru och dotter. Vad mer kan jag göra?
Om vi missar måltavlan i morgon kanske vi inte får en chans till.
Han kommer aldrig att vara så här sårbar igen.
Jag hjälpte dig ju bara!
- Vattnet är så härligt. - Ge mig den.
Nu hoppar alla i.
Hoppa i vattnet, kom igen! Ta av dig kläderna.
Okej, jag kommer väl, då.
- Jag förstår. Är filerna raderade? - Jag tar med mig dem.
Det händer för mycket här. Jag kommer inte hinna att förstöra dem.
- Perfekt. Se till att det blir gjort. - Bror, jag litar inte på nån annan.
Hitta Rashid och ta med detonatorn.
Jag lovar.
Amerikanskan.
Jag är trött. Vet du var jag kan sova?
Följ mig.
Jag vill inte göra nåt som jag kommer att ångra i morgon.
Hur ska du kunna veta?
Hur ska du kunna ångra nåt om du inte chansar nån gång?
Jag vet att jag kommer att ha skuldkänslor i morgon.
God morgon!
Har du sovit gott? Inte?
Som du vill, inga problem.
Då dricker jag mitt kaffe där ute. Svart!
Han skickar mig till andra organisationer, andra bröder.
Vi kanske inte får nån mer chans.
Med en tesked socker!
Vi kör nu, annars missar vi målet. Jag behöver detonatorn nu!
Rashid, du verkar glömma att Erich finns på andra sidan gatan.
Du har fru, barn.
Det förstår du, va?
Du borde inte leka med saker som inte är dina.
Pierre?
Pierre? Var är du?
Pierre? Pierre...
Jag borde verkligen inte dricka.
Heather! Det är okej, det är bara jag.
Åh, herregud!
Vad hände, Heather? - Hämta förbandslådan under handfatet.
Nu!
Heather, prata med mig. Vad hände?
- Pierre. - Var är Pierre?
- Där inne. - Vänta, Astrid!
Gode gud!
Stanna här.
Rör dig inte ur fläcken.
Vi måste sticka. Det är en bomb där som kan detonera när som helst.
Kom nu.
Kom.
Astrid! Astrid!
Så ja, det kommer att ordna sig.
- Vi måste ringa polisen. - Det är inget alternativ just nu.
Pierre är död, och Heather behöver en ambulans.
Om vi ringer snuten nu hamnar jag i fängelse - så enkelt är det.
Än sen om du säljer droger? Tror du att de bryr sig när de ser kropparna?
Jag var tvungen att göra en överenskommelse med polisen.
Jag riskerade flera år i fängelse, så jag namngav Ravel.
Tjallade du på Ravel? Han äger typ halva Europa.
- Han har snutar som jobbar för honom. - Om han hittar mig så är jag död.
- Nej... - Helvete!
Vad gör vi nu, då? Ska vi bara sitta här och vänta på att de dödar oss?
Vi städar upp. De kanske tror att det bara var Pierre och den där snubben.
Det är ingen fara.
Förlåt.
Det här kommer att göra lite ont.
Ditt ansikte... Herregud!
Okej, försiktigt.
- Pojken. Hur gör vi med honom? - Fortsätt gå.
Öppna inte dörren för någon. Förstått? Polisen är snart här.
- Vem är han? - Jag vet inte.
- Han skjuter! Lugna dig. - Jag kan inte. Pierre där död!
- Har Abdel kommit än? - Abdel är död.
Va?
Bomben finns kvar. Det ligger en död grabb här bredvid Abels kropp.
- Har datafilerna raderats? - Bordet har rensats och rengjorts.
Hitta dem.
Abdel är död.
Interpols högkvarter
- God morgon, Elizabeth. - God morgon, Edward.
- Jag har tänkt på det du sa igår. - Perfekt.
Jag tänker inte säga upp mig.
Jag visste att du skulle säga det. Jag hade inte heller sagt upp mig.
Du har till fredag på dig. Lycka till vid konferensen.
Tack! Tack så hjärtligt.
Under askan ser vi bara en skymt av terrorns rike.
Vi har alla sett terrorns ansikte täcka nyheter och internet.
Men det många inte vet är hur ofta det ansiktet tar ny form.
Oavsett hur många terrorister vi skjuter ner kommer alltid nya fram.
Tills vi kommer till det verkliga problemet.
Senaste årens forskningar har lett mig till London-bombningarnas huvudmän.
Erich Hau, styvbrodern Abdel Fariq.
Och deras ledare Omar Al Sarwi.
Att komma åt dessa män kräver åratal av hårt arbete och tålamod.
Men att eliminera dem är enda sättet att försäkra sig om-
-att deras organisation löses upp helt.
Sen bombningarna 2005 har mitt team tillfångatagit eller dödad tolv-
-av de 20 mest eftersökta terroristerna i världen.
Men medan den här typen av människor fortfarande lever-
-kan jag bara betrakta kriget mot terroristerna för ett misslyckande.
Ja, sir?
Mr Remington, har ni några kommentarer till dem som anklagar er för att tjäna-
-på alla som dog vid London-bombningarna?
Jag vill göra det fullständigt klart, och det är viktigt att ni förstår-
-att jag inte tjänar nåt på nån annans död, till skillnad från Al Sarwi.
Alla intäkter från mina böcker går till terroristoffer runt om i världen.
Och alla andra påståenden som hävdar motsatsen...
är inte sanna. Så är det med det.
Sir, vissa hävdar att ni är för inriktad på Al Sarwi-
-och att det dyker upp mycket farligare terroristceller varje dag.
- Och att ni borde fråntas er tjänst. - Det har uppstått en situation.
Jag fick precis in en rapport om två lik som hittats i en lägenhet i Paris.
De fann även sprängutrustning. Ett av offren är Abdel Fariq.
- Abdel Fariq? - Ja.
Jag ber om ursäkt, men en situation har uppstått och jag måste gå.
Jag vill tacka er för att ni kom hit, jag uppskattar det verkligen.
Tack så mycket. Ta ett exemplar av min bok på vägen ut.
Två döda, en av dem i tjugoårsåldern. Han måste ha sett nåt han inte borde.
Abdel upptäcker honom och dödar honom. Hans fingeravtryck på kniven.
Kolla bevismaterialet och rapportera.
- Du har visst upphittat ett körkort? - Ja. Det tillhör Olivier Dumont.
De andra är tre unga människor som flydde med väskor. Dumont kände dem.
Han bor i lägenheten med den uppbrutna dörren.
Abdel Fariq?
- Blanche? - Ja.
Här är han. Knivhugg i halspulsådern, han dog inom några sekunder.
Två blodgrupper. Den andra hör troligtvis till den andra misstänkta.
- Kan du ge mig ett ögonblick här? - Ja.
Så frågan är vem som dödade Abdel.
Olivier Dumont har ett gediget brottsregister.
Arvtagare till förmögenhet efter en före detta läkemedelsjätte.
Fransk polis tog in honom för några år sen för misstänkt droghandel.
Han samarbetade och man kunde gripa drogbaronen Ravel och hans kumpaner.
- Dumont har hållit sig undan sen dess. - Har du kollat med familj och vänner?
- Jag sätter ett team på det. - Tror du Dumont finansierar Abdel?
Svårt att säga. Abdel har bott här ett tag.
Hyresvärden sa att han snart tänkte flytta härifrån.
Det här måste du se. De har en imponerande dödslista.
Golden Gate Bridge, Eiffeltornet och du.
Jag har visst en fanklubb.
Den här killen råkade se något han inte borde ha gjort, så Abdel dödade honom.
Vid det här laget borde Al Sarwi ha hört talas om vad som har hänt.
Den som nu hindrade honom och därmed räddade mitt liv, är nu själv i fara.
Ligg still! - Astrid, stanna hos henne så att jag kan hämta vatten.
- Det är länge sen jag var här. - Sen din skilsmässa.
- Har du sett rapporten? - Blanche visade mig den idag.
De är ute efter dig, och du hade tur.
- Jag såg din rapport om Al Sarwi. - Han är inte färdig än.
Han hade tänkt spränga en bomb i Paris idag.
Är inte dina politiker ens intresserade av det?
De vill visa upp en ny världsbild. Det är vad politikerna bryr sig om.
- Du måste ändå sluta på fredag. - Ungdomarna är fortfarande i fara.
Du bryr dig inte om de där ungdomarna. Du är så fylld av hat.
Jag tror dig inte.
Quinoa?
Visst.
Kan jag hjälpa till?
- Jag är inte hungrig. - Du måste äta nåt.
Du har förlorat mycket blod.
- Hur mår du? - Jag har mått bättre, men det är okej.
Vad var det egentligen som hände i morse?
Jag hittade Pierre död.
Sen kom det en kille från ingenstans och började jaga mig runt lägenheten.
Jag vet inte ens hur jag lyckades döda honom.
Vi måste ringa polisen. Det var självförsvar, jag gjorde inget fel.
Hon har rätt. Olivier, vi måste ringa polisen.
Jag gjorde inget fel!
Okej.
Toxikologirapporten på Pierre visar att han och hans vänner festade rejält.
- Det placerar dem nära brottsplatsen. - Det stämmer med din teori...
att de råkade se något de inte borde ha sett.
En sak till. En farmaceut ringde och rapporterade om en misstänkt trio.
Stämmer beskrivningen in på vittnena?
En av dem var full av skärsår. Jag har stillbilder från övervakningskameran.
De borde ha kommit fram nu.
Titta här. Olivier Dumont.
Flickan har identifierats som Astrid Van Wyck, Oliviers flickvän.
- Och den skadade flickan? - Svårt att tro att hon mötte Fariq.
Ja, och överlevde.
- Och det var flera fingeravtryck där? - Ja, men inga matchade flickan.
- Ingen som är anmäld försvunnen? - Nej, inget än.
- Men Dumont äger en Mustang-cabriolet. - När får vi husrannsakan?
- Mitt team jobbar på det. 2-3 timmar. - Utmärkt.
Blanche här.
Men herregud!
Vem har läckt det här?
Al Sarwi ligger steget före.
Olivier, du måste se det här.
Vid det här laget vet världen att vår broder Abdel Fariq har fallit.
Jag lovar att hans död kommer att få stora konsekvenser.
Vedergällning från vår sida är oundviklig.
Folk kommer att dö tills vi hittar de skyldiga.
Om det är du som tittar nu råder jag dig till att anmäla dig själv.
På så sätt skonar du tusentals liv. Det här blir din enda varning.
Vad ska vi göra?
- Vem är det? - Vaktbolaget.
Vad vill du? Vi har inte ringt nåt vaktbolag.
Garagedörren var öppen, jag behöver se att allt är i sin ordning.
- Bonsoir. - Bonsoir.
Garagedörren stod öppen, så jag måste kolla att allt är okej.
- Allt är okej. - Jag lämnade den öppen. Mitt fel.
Även om det var ert fel måste jag kontrollera.
Okej.
- Är det bara ni två? - Ja, jag och min flickvän.
Du är okej, du är okej.
Helvete.
Jäklar!
- Hallå, vad gör du? - Jag ringer polisen.
Sluta! Fattar du inte? De hittade oss snabbare än polisen.
Då ringer jag min pappa.
- Vad gör du? - Alla kan hitta oss genom de här!
Ge mig din mobil, Heather. Heather, din mobil.
- Vi åker till Spanien. - Vad finns där?
- Jag känner nån som kan fixa pass. - Jag vill inte ha ett pass.
- Jag vill ringa pappa. - Jag vet inte vem den där jäveln var.
Jag vet inte vem hon dödade. När vi kommer till Spanien kan vi ringa honom.
Men till dess vill jag hålla mig vid liv.
Bestäm er nu.
- Al Sarwi hann före oss igen. - Och ändå lever ungdomarna.
Men hur länge till? De tog ut gps:en.
Vi borde vara framme snart.
- Det här är så sjukt. - Du ville ju uppleva äventyr.
Hur kan du säga så? Pierre är död och jag dödade någon.
Förlåt. Pierre var faktiskt min vän.
Jag är också rädd.
Väldigt rädd.
Det är så vackert här.
Vi borde åka vidare. Jag behöver riktig mat, och en dusch.
Ja, ta en dusch.
Vilket svin du är.
- Möter din vän oss här? - Nej, jag måste hitta honom först.
Under tiden måste vi hålla oss gömda.
Man har sett Dumonts bil i Spanien.
- Hur snabbt kan vi vara där? - Ett chartrat plan väntar på oss.
- Polisintendent Diaz, trevligt att ses! - Ja, trots omständigheterna.
Vi lär oss visst aldrig. Det här är inspektör Claudine Blanche.
- Hon har tillhört mitt team i nio år. - Angenämt. Välkommen till Spanien.
Diaz och jag jobbade tillsammans under Madridbombningarna.
Ni ska visst ha sett vår trio på ett lokalt hotell?
Hotelldirektören identifierade alla tre misstänkta.
- Jag ser till att de kommer i säkerhet. - Om vi går in nu förlorar vi Al Sarwi.
- Tänker du låta dem agera lockbete? - För tillfället.
Det kan vara vår bästa chans att locka fram nyckelpersoner i hans nätverk.
Fortsätt bevaka dem.
Fermín, min bror. Det var länge sen, min vän.
- Olivier, vad händer? - Jag vet att jag borde ha ringt först.
- Är tjejerna med dig? - Ja.
- Vi behöver en tjänst från Tadeo. - En tjänst?
Okej, kom. Den här vägen.
Tadeo är på baksidan.
Hej, snygging! Har du eld?
För dig? Självklart.
- Tack. - Ingen orsak.
Vilken snygging.
Titta där.
- Vi borde placera mikrofon där. - Vi är på gång.
Carmen, kan du komma närmare det vänstra fönstret?
- Hon är på plats. - Carmen är min bästa agent.
Vi visste att hon skulle passa. Området är populärt bland prostituerade.
- Kom hit, din jävel! - Är du galen?
Jag borde fråga samma sak. Vad gör du här?
Ditt fejs är på nyheterna. Försöker du sätta dit mig?
- Förlåt, jag visste inte. - Visste du inte?
När man dödar Interpols huvudmisstänkte brukar man hamna på nyheterna.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Och jag som trodde att du var smart.
Jag borde döda dig, lämna över din kropp, och bespara dig besväret.
Vad sägs? Du vet killen du dödade? Abdel Fariq?
Han tillhör Al Sarwis nätverk och är ett riktigt kap för Interpol.
Herregud! Jag såg bomberna.
- Jag trodde det var en galning, bara. - Du trodde, du trodde, du trodde.
Och sen gick du och de där två in och visade er.
Bra. Mycket bra. Utmärkt.
Förutom den här tjejen. De har inte lyckats identifiera henne än.
Hon är i säkerhet för tillfället. Vad sa du att du hette?
- Heather. - Heather, trevligt att råkas.
Tyvärr är ni inte säkra här nån längre tid.
Om de stormar in nu och letar efter er, så kan jag inte göra ett skit.
Nu ska vi se. Och... de är på plats.
Jag kom till dig för att jag är desperat.
Vi brukade göra affärer tillsammans, och nu behöver jag din hjälp.
Olivier, många kommer hit och behöver hjälp, men inte med snuten efter sig.
- Det kan stå en massa snutar där ute. - Det finns inga poliser här.
Vi lyckades smita ifrån dem i Paris.
Vi behöver bara pass, dokument - vad som helst som tar oss ut ur Europa.
Jag ska hjälpa dig med pappren, jag lovar.
Men bara på ett villkor.
Efter det här vill jag aldrig mer se dig. Okej?
Jag måste vända dig ryggen, Olivier.
Efter detta är du ensam. Jag tänker betrakta dig som död. Förstått?
Detsamma gäller er två.
- Hur mycket kommer det att kosta mig? - 20 000... euro.
Se den extra kostnaden som risktillägg.
- När kan jag få dem? - Kom tillbaka i morgon bitti.
I morgon? Då kanske vi sitter i fängelse eller är döda.
Ledsen, men varför är det mitt problem?
Du sa att vi måste ge oss av härifrån så snart som möjligt, Tadeo.
Du vill ha kvalitet, sånt tar tid. Det här är ingen snabbmatskedja.
Jag vet inte. Göm er, ligg lågt. Det är en dag. En dag.
- Okej, men vi har ett problem. - Vad?
- Jag har inga pengar, men kan fixa det. - Du vet hur sånt här fungerar.
Det är kontant direkt eller inget. Då får du hitta nån annan.
- Vad sägs om nåt annat än pengar? - Nåt annat? Det beror på.
Skulle det räcka?
Du känner mig verkligen väl, Olivier.
Vi har ett avtal.
Om ni inte misstycker, så är jag lite upptagen med viktiga saker.
De går nu. Alla enheter på plats, följ efter.
Det är Remington. Håll position. - Ni andra bevakar ungdomarna.
Bra jobbat, Carmen.
- Vi får hoppas att din vän levererar. - Det gör han alltid.
- Och vad gör vi sen? - Åker hem?
- Nej, åtminstone inte direkt. - Vart ska vi då ta vägen?
Brasilien? De har inga utlämningsavtal. Vi kan vänta ut läget där.
Jag vill inte åka till Brasilien. Jag vill åka hem!
Tillbaka till mitt liv. Jag förtjänar inte det här, jag har inte gjort nåt.
- Allt det här är hennes fel. - Mitt fel?
- Skulle jag ha låtit honom döda mig? - Kanske. Jag vet inte!
- Jag gjorde inget fel... - Lugna dig, Astrid! Hon hade inget val.
- Och därför måste vi alla dö? - Sluta! Jag hade gjort samma sak.
Visst, förvara henne.
Tror du att jag är dum? Tror du inte att jag ser hur det är mellan er?
- Vad pratar du om? - Jag ser hur du tittar på henne.
Är det vad det här handlar om? Vi jagas av farliga typer och du tänker så?
Jag är trött på det här. Pappa har ett säkerhetsteam och kan skydda mig.
- Om du visar dig där ute så dör du. - Jag tar chansen, jag bryr mig inte.
Du kan ta honom.
Vänta. Astrid!
- Sir, Astrid har gått ut. - Astrid är i rörelse. Hon är ensam.
- Följ efter henne. - Ja, sir.
Det verkar vara nån sorts demonstration ca 30 meter längre fram.
Har du en kamera där?
Om hon går in i folkmassan tappar vi bort henne.
Ta henne.
- Vi har henne. - De har Astrid.
De tar med Astrid till polisstationen.
Då åker vi dit.
På apoteket köpte Dumont och Van Wyck medicinska förnödenheter.
Bekanta till paret bekräftar att Van Wyck och Dumont är ett par.
De träffades när de båda som turister bodde på en lyxanläggning i Monaco.
Jag ber om ursäkt för det Astrid sa, och allt annat.
Det är okej. Det spelar ingen roll nu.
Jag kan ärligt säga att det inte var det här jag menade med äventyr.
Även om jag klarar mig ur det här kommer livet aldrig att bli detsamma.
Bara tanken på att faktiskt döda nån...
Det är nåt jag aldrig trodde jag skulle behöva göra.
Du gjorde det du var tvungen till. Det ska du vara stolt över.
De flesta skulle bara ge upp och acceptera ödet, men du är en kämpe.
- Jag är glad att jag träffade dig. - Även med det här ansiktet?
Jag gillar ditt ansikte.
- Jag är trött. - Gå och lägg dig.
Jag ska ta en dusch.
- Är du galen? - Ursäkta?
Madridpolisen ringde och sa att du utsätter ungdomarna och andra för fara.
Hör på mig, Elizabeth. Jag gör mitt jobb.
- Jag har ansvaret fram till i morgon. - Se till att barnen inte skadas.
- Jag klarar det här. - Du bryr dig inte ens om ungdomarna.
Folk ringer hit och klagar. De ringer från London, Holland, Madrid.
Den holländska flickan är i säkerhet och återförenas med sin far i morgon.
Och jag lovar...
att de andra också klarar sig.
Håll dem vid liv, bara. Vid liv.
Det är inte deras fel att du utsätter dem för livsfara.
Vet du vad? Jag gillar den där Heather.
Hon tog sig an Abdel, hon är tuff. Hon skulle bli en bra agent.
Det är inte läge att rekommendera folk nu.
I morgon kl. 18 är du slut inom Interpol.
Och du kan sova lugnt igen.
Edward? Edward?
- Det är han. - Ta den tid du behöver.
De kom undan igen.
Men i morgon hämtar de sina pass hos en av våra kontakter.
Hej, snygging. Hur är det?
- Helt okej, raring. Och du? - Mina dagar är alltid underbara.
Jag vet inte om du har märkt, men det är ingen vidare trafik här.
Du borde leta upp en mer trafikerad gata.
- Han kommer att avslöja henne. - Ge henne en chans.
Ja, men min vän Roxana sa att det här stället var bra.
Om inte du vet någon som känner sig lite ensam.
Nån som behöver en kvinna som jag.
Jag behöver pengarna. Jag kan ge dig rabatt om du ger mig ett par killar.
Det går inte, jag jobbar.
- Hitta nån annan. - Okej, det är din förlust.
Vilken pudding! Att jobba är skit.
På plats.
Olivier.
- Din dator. - Det är inte min dator.
- Det är den här de är ute efter. - Vi måste sticka.
Där är de! De är jagade. - Vi ser dem. De springer på taket.
Vi måste hoppa. Vi måste hoppa!
Bekräfta! De klättrar ner för brandstegen nu.
Gick det bra?
Hallå! Stanna!
Vänd er mot väggen! Ner på knä!
- Upp med händerna! - Nu!
- Vi har dem. - Kan ni skicka foto på dem?
- Kan ni skicka över ett foto? - Ja.
Det kommer nu.
Det är Rashid.
Är det er kille?
- Japp, det är han. - Två till.
Kom in.
Ge det här till operationschefen.
Stoppa. Vänta lite.
Bossen säger att ni kan vara avlyssnade. Jag måste visitera dig.
- Hon också. - Vi är inte buggad.
- Vi vill bara hämta våra grejer. - Jag kan se till att ni måste vända.
- Är det så ni vill ha det? - Okej.
Jag har Olivier och hans flickvän här.
- Släpp in dem. - Uppfattat. - Kom med här.
Ta med dem upp.
Jag är på väg.
Ja, vi ser dig.
- Mannen, precis i tid. Bara ni två? - Ja.
- Var är den holländska tjejen? - Hon försöker ta sig hem till Holland.
Det är många personer som letar efter er.
- Jag tror inte hon kommer så långt. - Det är hennes problem nu.
- Hur går det för er? - Bra, med tanke på alla mordförsök.
Kaffe?
Jag älskar kaffe. Alltid med två teskedar socker.
- Har du våra papper? - Papper?
Visst, jag har dem. Ingen återbetalning, förresten.
Jag gjorde även papper till holländskan och måste ta betalt för dem.
- Något annat vore osannolikt. - Visst är hon vacker?
En växellåda från en Ford Fairmont -83. Dem ser man inte varje dag.
- Vi måste verkligen ge oss av, Tadeo. - Unga människor har alltid så bråttom.
Följ med mig.
Bruden? Bruden!
Vad du skrämde mig! Jag tänker inte vara till nåt bekymmer.
Jag vill att du söker upp en annan plats att vara på.
Jag lovar att vara en snäll flicka.
- Jag ställer inte till med problem. - Det här området tillhör Tadeo.
Stick härifrån nu.
- Gör mig inte förbannad. - Lugn, du behöver inte vara så brysk.
Det är din förlust.
Jag gjorde ett jättebra kanadensiskt pass åt dig. LaFleur, eller nåt sånt.
Heather, du är numera amerikanska och heter Ashley Scarborough.
Dessutom har vi slösat bort ett bra pass på den holländska tjejen.
Men du betalade för det, och därför är det ditt.
Vi är på kontoret.
- Vi har problem, sir. - Vad är det som händer?
Fyra misstänkta bilar kommer från södra gränden.
De åker in genom huvudingången. Jag inväntar order.
- Vad händer? - Sir, hör ni mig?
- Fixa det. - Carmen, hör du mig?
Sir? Hör ni mig?
Alla gör sig beredda på min signal.
- Krypskyttar? - Vi är redo.
Team ett och två? Invänta order.
Är det nån som ser dem?
Jag har passen här i.
Ni kommer säkert att bli väldigt nöjda med arbetet.
Ett, två, tre. Här har ni.
- Tack. Nu måste vi sticka. - Ni ska inte gå nånstans. Sätt er.
Sätt er. Sitt.
Känner du de här människorna?
Det kommer du att göra.
Men jag tror att du känner den här personen.
Det var Abdel som ung.
Hans far höll mig när jag vittnade inför Gud.
Han tillhörde min familj, ända tills du dödade honom.
Vi har letat efter den här.
- Mycket bra. - Bra.
- För bort dem. - Tar din girighet aldrig slut?
Var du tvungen att förråda oss?
- Är det någon som ser något? - Sir, hör ni mig?
Fan!
- Hej, snygging! Minns du mig? - Jag sa ju åt dig att sticka.
Polisen, din jävel! Ner på knä.
Kan vi bekräfta att det är han?
Sluta bete dig så korkat. Det är inget personligt.
Nu gjorde du det personligt. - Sätt på batteriet.
Sätt på batteriet så får vi se.
Olivier.
Allt du behöver göra är att berätta för herrn här det han vill veta.
När du har gjort det...
så är det över.
Vem dödade Abdel?
Skyddsobjektet är i fara. Kan jag skjuta?
Han kommer att döda dem.
Erich skjuter ingen utan Al Sarwis godkännande.
Jag är inte hemma just nu. Var god och lämna ett meddelande.
Du är visst en riktig lustigkurre.
- Sluta! Sluta, det var jag! - Nej, det var jag.
Turturduvor, vad trevligt.
Skitsamma.
Nej! Snälla, gör det inte!
- Jag kan skjuta Erich. - De har Erich.
- Vänta. - Sista chansen.
- Vem dödade Abdel? - Det var jag! Döda mig.
Jag ser Al Sarwi.
Al Sarwi är där. Nu!
- Är du okej? Vilket håll gick de? - Ditåt.
Dra åt helvete!
Viktigt meddelande, Edward är inte längre i tjänst.
Spring!
Stanna! Stanna! Stanna!
Stanna!
Fortsätt operationen. Edward för befälet.
- Vi har fått ordern undertecknad. - Det här är en order.
Lycka till, min vän.
Al Sarwi!
Det är över, Al Sarwi. Du har ingenstans att ta vägen. Ge upp.
- Jag dödar henne! - Det är över.
Jag dödar henne!
Släpp henne, Al Sarwi.
Låt henne bara gå.
Jag dödar henne!
Släpp henne.
Edward? Edward?
Du var en svår flicka att hitta.
Vad heter du?
- Heather. - Heather.
Heather...
Blanche, det är så här jag vill ha det. Edward sa att flickan klarar sig.
Ta med henne till högkvarteret i Paris.
Jag är strax tillbaka.
Är du okej? Det är över nu.
Vi tar med er till Interpols högkvarter och tar era vittnesmål. Sen kan ni gå.
Du. Vad fanns det på datorn?
Allt. Nätverk, datafiler, attackplaner, namn, mobilnummer.
Nu när Al Sarwi är borta kommer nätverket att raseras.
- Jag beklagar att din partner dog. - Tack.
En bil kommer och hämtar er, och kör er till högkvarteret.
Du kan kolla runt där och fundera på mitt erbjudande.
- Erbjudande? - Jag jobbar på Pariskontoret.
Vi kan behöva nån som du. Din styrka och uthållighet går inte att lära ut.
Jag har en vän i Paris.
Jag kan använda mitt inflytande så att du hamnar i Paris.
Meddela hur du vill göra.
Hur ser jag ut?
Hemsk.
Översättning. Karin Hagman. www.ordiovision.com.