BÄSTA DANSARE LYSANDE FRAMTIDSUTSIKTER
TAPPERHETSMEDALJ FÖR INSATSER I STRID
Det hjälper inte att gråta.
Jag kan inte för det.
Dory.
Jag har vetat i flera dar.
Jag ville inte säga nåt förrän jag var säker.
Kan det inte vara ett misstag?
Hur långt gången är du?
Nästan två månader.
Du uppgav väl inte ditt riktiga namn?
Doktorn visste att jag ljög. Det var hemskt.
Du borde inte ha gått ensam. Jag skulle följt med dig.
Vad ska vi göra?
Jag vet att du vill att vi gifter oss med en gång, men...
Försöker du slippa undan?
Tänk inte ens tanken.
Jag älskar dig.
Jag vill inget hellre än att gifta mig med dig, men din...
- Strunta i honom. - Han är din far.
Vad han tycker är viktigt.
Ja, men vi har inget val.
Hör på, raring.
Det är en chock, men det är ingen katastrof.
Såna här tillstånd kan förändras.
- Nej. - Möjligheten finns. Det vet du.
Jag antar det.
Dory.
Upp med hakan.
Så där ja.
Vi måste gå, raring.
Mamma kommer snart hem.
Jag mår inte så bra.
- Jag kan inte ens äta. - Det är normalt.
Ja, men tjejerna på studenthemmet kommer att bli misstänksamma.
Det kan vi göra nåt åt, Dory.
En vän till mig - Hermy Gosset. Minns du honom?
Hans kusin har ett apotek. Hermy jobbar nätter där.
Han kan ge dig nåt mot illamåendet.
- Du säger väl ingenting? - Självklart inte.
Dory.
Sluta oroa dig.
Allt ordnar sig.
Kom, raring. Vi måste gå.
Glöm ingenting.
Vad läser ni?
En artikel om rymdens krökning.
Rymdens krökning?
Hur är det?
- Bra. Själv? - Fint.
Har du nåt mot magbesvär? Nåt starkt?
Ja, vi fick in nåt i dag.
- Funkar det? - Det borde göra det.
- God kväll, Elsie. - Adjö, Gordon. Bli inte påkörd.
- Hur mycket? - En dollar.
Förlåt.
- Tack, Hermy. - Det var så lite.
Maka på dig, raring.
Här har du.
- Vad är det? - Jag vet inte riktigt.
Det ska vara bra mot magen. Det skadar dig inte.
Då så.
Så vad ska vi göra?
Vi väntar lite och ser vad som händer.
Varför måste vi vänta?
Varför kan vi inte gifta oss?
Du vet varför.
Han är inte viktig.
Han är ändå inte mycket till far.
Vad gjorde han mot din mor?
Säg det bara. Han kastade ut henne.
Ett felsteg och han lämnade henne. Han tänkte inte alls på dig och din syster.
Hur skulle han reagera om vi gifte oss i hemlighet?
Och några månader senare...
- Han gör dig arvlös. - Jag bryr mig inte.
Men det gör jag. Inte för min skull, utan för din.
Du har alltid haft pengar. Du skulle inte klara dig utan.
Vi skulle bara gräla.
Nej, inte vi.
Okej, vi älskar varann så mycket att vi aldrig skulle gräla.
Vill du bo i en etta och äta spagetti varje dag?
Jag tar hellre en livförsäkring och kastar mig framför en bil.
Jag som hade planerat allt.
Jag skulle följa med till Payson och träffa honom.
Jag skulle charma honom.
Vi skulle gifta oss och komma tillbaka hit och avsluta vara studier.
Vi skulle ha en egen lägenhet och skippa morgonföreläsningar.
Sluta!
Varför pratar du så där?
Jag är ju med barn.
Jag försökte bara visa hur bra vi kunde ha det.
Men nu är det inte så.
Jag vet det, men jag vill bara att du väntar några dar.
Och om det inte förändras?
Då råder det inga tvivel.
Vi gifter oss med en gång och struntar i din far.
- Ska jag inte skjutsa hem dig? - Nej, jag känner för en promenad.
God natt, Dory.
God natt.
- Det är inte rätt. - Vad då?
Att älska nån så mycket som jag älskar dig.
Jag känner likadant.
Då har vi inget att oroa oss för. Har du inte hört?
Kärleken övervinner allt.
SMYCKEN
Hej, min pojke.
- Har du ätit? - Nej, jag är inte hungrig.
- Det finns en smörgås i köket. - Jag vill inte ha nåt.
- Du måste äta nåt. - Varför det?
- Mår du inte bra? - Sluta tjata.
Allt star inte rätt till. Du kan inte lura mig.
Sluta, mamma.
Jag måste förbereda ett tal tills i morgon.
Jag har inte mycket tid på mig.
- Du jobbar för hårt. Roa dig lite. - Jag hinner inte.
Man måste koppla av ibland.
Jag är 25 ar.
Vad har jag uppnått? Ingenting.
Jag vill inte bli som pappa - nån med hal i skorna.
Du är inte alls som honom.
Du kan bli precis vad du vill.
- Jag vet det. - Visst, jag är ett geni.
Jag tycker det.
KINGSHIP KOPPARGRUVA ÅRSREDOVlSNlNG
Hej.
Nån förändring?
Nix.
Vi borde bestämma ett datum.
Du är väl inte arg?
Givetvis inte.
Var inte så olycklig.
Det här var inte var plan, men det ordnar sig.
Visst, det blir bra.
- Jag slutar läsa och tar ett jobb. - Nej, det behövs inte.
Du får mer bidrag när du har en fru.
105 dollar i månaden.
Andra klarar sig.
Jobb i läskbaren. Hur låter det?
Jag hade såna planer. Folk har förväntningar på mig.
Allt är mitt fel. Det är alltid flickans fel.
Det måste finnas ett sätt... Vi kan ringa din far.
Vi kan vädja till honom, säga att vi gjort nåt dumt.
Det är lönlöst.
Jag känner honom.
- Men vi behöver bara... - Nej! Vi klarar oss.
Vi ska minsann visa honom.
Jag vill inte ha hans hjälp.
För första gången i mitt liv har jag en egen identitet.
Jag är inte Dorothy längre.
Hon är min fars dotter och hans egendom.
Jag är Dory nu, för det har du sagt.
Jaha du.
Jag har varit så bra för dig.
Ja, verkligen.
Nytt namn och ny adress. Fattighuset blir det.
Nej, jag blir rik.
Jag får allt jag önskat mig - nån att älska och bry mig om.
Och jag har nån som älskar mig.
Okej, vi går till radhuset på fredag.
- Varför fredag? - Några dar gör ingen skillnad.
Det är mycket som ska ordnas, vigseltillståndet till exempel.
Och gifter vi oss på fredag får vi hela helgen tillsammans.
Det har du rätt i.
Är det inte spännande?
Kom så går vi nånstans.
Jag kan inte. Jag har kemi- lektion och spanskaläxor.
Jag måste jobba undan så vi kan vara tillsammans.
Då ska jag också sätta fart.
Jag älskar dig.
Du försöker väl inte slippa undan?
Var inte larvig.
- Ringer du mig? - Ja, så fort jag kan.
Du har väl inte pratat med nån? Din syster?
- Nej, men jag borde göra det. - Är det så klokt?
Ellen är hygglig. Hon skulle första.
Vi borde nog inte säga nåt förrän efter bröllopet.
Okej, som du vill.
- Gick det bra? - Ja.
- Du skrämde mig. - Ingen fara.
Hej då.
Hej, Kingship.
- Du glömde vårt möte i går. - Förlåt, Gordon. Jag mådde dåligt.
Mitt rykte star på spel.
Ingen som jag undervisat har kuggat, så starta inte en trend.
Jag har fullt upp nästa vecka, men vad ska jag göra?
Läs kapitel 1 4 och försök lösa problemen.
Ledsen för i går. Hej då.
TOXIKOLOGI: GIFTER OCH ANTIDOTER
FARMACEUTISK FAKULTET
KEMIFÖRRÅD
- Har du Albertson? - Nej.
Vad är det med honom?
Vet inte. Han är nog bara sån.
Sa han aldehyder eller ketoner?
Aldehyder.
Han mumlar så förfärligt.
Vi ses.
Jag glömde min anteckningsbok.
Få se dina anteckningar.
Prova eter i stället.
De borde passa. Jag stickade dem i samma storlek som de andra.
De är fina.
Jag vill göra allt för dig, och jag tänker göra det.
Ät upp din hamburgare.
Minns du kortet som jag gav dig?
Får jag låna det? Mamma vill skicka kopior till släktingar.
- Har du berättat det än? - Nej, det är inte rätt.
Du säger ju inget till din familj.
Jag vill så gärna träffa henne.
Vad är det där?
Det är jag för några ar sen. Rätt spinkig, va?
Det är pappa och Ellen. Hon fyllde ar och fick en grammofon.
Hon är tokig i Debussy.
Inte illa, men lite sliten.
Du är jättestilig, så jag vill ha tillbaka det.
Kom, raring. Det är sent.
Älskling? Kan vi gå på balen?
Men du ville ju inte bli sedd med mig.
Vi som varit så försiktiga.
Pappa fick inte veta att jag kilade stadigt.
Det spelar ingen roll längre.
Vill du verkligen gå på balen?
Ja, snälla.
Då ska du få göra det.
Hej.
Jag har kört fast med spanskan.
Jag hjälper dig efter lektionen.
God morgon, allihopa.
Vi diskuterade flera olika koncept när det ringde ut sist,
så en repetition är nog på sin plats.
Ni kommer att få ett prov på det här,
så lyssna noggrant
och studera diagrammet på tavlan.
Vi diskuterade treenighetsaspekten.
Och när vi läste Edwards gjorde vi en smärtsam upptäckt.
Han försökte förena ödet och den fria viljan, men det är förstås inte möjligt.
Vi diskuterade puritanism.
Jag vill inte upprepa mig, men ett sånt ödesbegrepp
är en sorts pessimistisk filosofi.
Vi kan även kalla det teologisk determinism.
Sen diskuterade vi rationalism.
Det har även andra namn.
Själva tiden kallas upplysningen.
Psykologiskt sett...
Älskling, förlåt mig för all bedrövelse jag orsakat.
Jag ser ingen annan utväg.
- Hallå? - Dory? Det är jag.
- Jag måste träffa dig. - Jag har precis tvättat håret.
Det är viktigt.
- Gäller det morgondagen? - Ja.
- Är det nåt fel? - Nej, jag har underbara nyheter.
Berätta.
Nej, jag vill se dig när jag säger det.
- Kan du möta mig? - Var?
- Fontänen om en kvart? - Okej.
Hej, Annabelle.
- Jag har legat i. - Ja, det verkar så.
Jag sprang på en gammal bekant. Han är vice chef vid Desert Palms.
Han kan ordna en billig bungalow åt oss i helgen.
Underbart.
Jag är på väg till honom nu.
- Är det tur, eller vad? - Det känns bättre nu, va?
Jag erkänner att jag var nervös till en början.
Men jag vet att det kommer att ordna sig.
Innan jag glömmer det. Jag träffade Hermy i dag.
Han gav mig de här.
- Vad är det? - De är till dig.
Jag mår bra nu.
De är inte för magen. Det är vitaminer.
Det är gratisprover, men han ska beställa dem åt oss.
Du blir allt en bra mor. Du hänger inte med i utvecklingen.
De är omskrivna i medicinska journaler.
Då vet du förstås vad de innehåller.
Jag litar på Hermy.
Du kan inte gå till doktorn än, men du måste ta hand om dig själv.
- Nå? - Ingenting.
Lägg dem i näsduken. Gelatinet kan smälta.
De ska tas efter middan, så ta dem när du kommer hem.
Nån måste tänka på familjens hälsa.
Hörru, raring... Jag måste gå och prata med Stanley.
Hej då, Dory.
Hjärtat?
Ta båda.
- Hallå? - Dory? Det är jag.
Stanley ordnade det.
Underbart.
Jag betalade handpenningen.
- Tog du kapslarna? - Ja.
- När då? - Alldeles nyss.
Dory?
Jag glömde att säga en sak.
De kan ge lättare smärtor, men bli inte rädd.
Hermy så att vissa är allergiska mot dem till en början.
- Du behöver inte ringa nån. - Då så.
Ses vi i morgon?
God natt.
Tack. Du är världens bästa.
- Vill du ha ägg? - Nej, jag får inte bli sen.
Mamma? Välj en.
Vet du vad? Jag kanske kastar bort min tid på universitetet.
- Vad menar du? - Jag kanske börjar jobba i stället.
Jag vet inte.
Jag har en idé.
Sluta tidigt i kväll. Vi går ut och äter middag och ser en film.
- Inte vill du gå ut med mig. - Jo, du är min favorittjej.
Jag har försummat dig. Säg till chefen att du har en träff med din son.
Vi får se.
Vad är det?
Älskling?
Det är min gamla skada. Det hugger till ibland.
- Jag trodde det var hjärtinfarkt! - Ingen fara. Gå tillbaka.
- Händer det ofta? - Föreläsningen börjar.
- Jag vill vara hos dig. - Det går inte.
Jag har nåt viktigt att göra och jag måste göra det nu.
- Gå tillbaka. - Jag vill inte.
- Gå hem då. - Men älskling...
Jag kan inte stå här.
I går kväll. Jag måste få tillbaka det. Det postades av misstag.
- Tyvärr, det är för sent. - Vad menar du?
Det delas ut om en timme.
- Hallå? - Dory? Det är jag.
- Hur mår du? - Bara bra.
- Är du redo? - Nu?
Sa jag inte det? Det är ingen idé att vänta.
Möt mig vid radhuset kvart över tolv. Du hinner väl?
- Ja, jag ska bara byta om. - Bra.
Bäst jag tar med mig nåt som visar att jag är över 18.
- Du har väl inte sagt nåt? - Givetvis inte.
Kvart över tolv. På slaget.
VIGSELKONTOR STÄNGT 1 2.00-1 3.00
Hej, min make.
Förlåt att jag är sen.
Efter er.
- Vänta på mig. - Nervös brudgum.
Hur dum får man vara? Jag borde ha ringt först. De öppnar om 20 minuter.
- Vi går och tar en cola. - Kan vi inte gå upp på taket?
Utsikten måste vara milsvid.
Sista chansen att se världen som en ogift kvinna. Vi går upp.
Kör till.
Det är vackert.
- Titta på himlen. - Den är så klar.
Titta, älskling. Universitetet.
Titta! Man ser nästan vårt hus.
Tjejerna får nog slag. De vet inte ens om att jag träffar dig.
Jag kan inte beskriva hur glad jag är.
- Ska du ringa eller skriva till din syster? - Ringa.
Vem kan vänta på brev?
- Du kommer att gilla Ellen. - Det tror jag säkert.
Du är väl inte ledsen för att det blev så här?
Givetvis inte.
Jag ljög för dig.
Du vet de där pillren du gav mig?
- Jag tog dem inte. - Varför inte?
Jag skäms. Jag vet inte hur jag ska säga det.
Men jag visste ju vad du tyckte om barnet.
I alla fall till en början.
Jag var rädd att du skulle...
Det spelar ingen roll.
Jag skäms i alla fall.
Men jag är glad att jag sa det.
Svek är ingen bra start på ett äktenskap.
Jag förlåter dig.
Titta inte ner.
Du kan bli yr.
Dory?
Vad gjorde du med kapslarna?
Jag har dem i väskan.
- Ny blus? - Nej, den är gammal som gatan.
Vet du vad?
- Du ser lycklig ut. - Jag är det.
- Har aldrig varit lyckligare. - Är det min förtjänst?
Bara din. Jag har aldrig varit så här lycklig i hela mitt liv.
Jag vet vad du menar.
- Borde vi inte gå? - Vi hinner.
En sak till.
Du är väldigt rar.
Jag skojar inte. Jag känner ingen rarare.
- Du är partisk. - Nej, det är sant.
Jag älskar dig.
Verkligen.
Jag tror dig.
Men du får aldrig veta på vilket sätt jag älskar dig.
Jag menar, man kan aldrig riktigt första den andras kärlek.
Det tror jag inte på.
Det är sant, Dory.
Verkligen.
"Älskling, förlåt mig för all bedrövelse jag orsakat."
Meddelandet och läkar- rapporten säger allt.
Sorgligt värre.
Jag beklagar.
Pressen har redan fått nys om historien,
men jag skulle uppskatta om vissa detaljer utelämnades.
Ja, man måste vara försiktig när det gäller dagens ungdom.
Jag kände er dotter. Hon var en fin flicka.
- Kände ni henne? - Inte som polis utan som handledare.
- Jag hjälpte henne med matte. - Min brorson studerar.
- Har ni nån...? - Nån aning om vem han var?
Nej, och han är inte juridiskt ansvarig för er dotters död.
Vi kan höra oss för om ni vill.
Om ni tror att det skulle leda till nåt.
Förutom att sätta fart på sånt prat som ni vill undvika.
- Ni har rätt. - Det var nog allt.
Just det, handväskan innehöll några värdesaker.
Gör er av med dem.
Men...
Jag ser det som en tjänst.
Miss Kingship?
Ni får gärna kontakta mig om ni undrar över nåt.
- Jag heter Gordon Grant. - Ni har redan hjälpt till.
Det går inte att förklara varför sånt här händer.
- Jag beklagar. - Ellen.
Mr Corliss är på telefon.
Tack.
Hej, Bud.
Vi ska ju vara här på thanksgiving.
Jag tänkte att vi kunde äta middag här i kväll.
Vi får inte komma för sent till baletten igen.
Okej då. Vi går ut och äter.
Klockan sju? Jag ska vara klar.
Hej då.
"Kära Ellen, här är skärpet till dräkten som Dorothy hade på sig."
"Vi bodde i samma hus, och dagen hon dog
lånade hon ett av mina skärp."
"Det var ett billigt skärp som inte passade hennes dräkt."
"Hon ville ändå låna det och hon lämnade kvar det här."
"Jag ville vänta några månader innan jag skickade det."
"Vänliga hälsningar, Annabelle Koch."
Vad är det där?
Dorothys skärp. En av flickorna på studenthemmet skickade det.
Så omtänksamt, eller tanklöst. Hur du nu ser på saken.
Jag hade slängt det.
Jag vet det.
- Vad uppnådde hon med det? - Spelar det nån roll?
Hon hade väl sentimentala skäl. Du skulle kalla henne blödig.
I motsats till min känslolöshet? Min hårdhet?
Att demonstrera sina känslor är inte detsamma som att känna dem.
Jag har inte demonstrerat mina mer än du känt dina.
Om du haft de minsta samvetskval,
känt dig det minsta ansvarig, så har du dolt det väl.
Du har min beundran, om inte min medkänsla.
Ja, jag har inte ältat det så mycket att jag förvrängt fakta.
Jag har inte förvrängt fakta, i alla fall inte i mitt eget huvud.
Jag sa från början att jag inte trodde att hon tagit livet av sig.
Jag star fast vid den åsikten.
- Ellen. - Ja, pappa.
Det skulle nog göra oss båda gott om vi...
Vincent sa nåt om balett.
Jag ska gå med Bud. Han hämtar mig klockan sju.
När studerar han egentligen?
Du kan fråga mig samma sak.
Han är faktiskt en duktig student. Jag tycker mycket om honom.
Så bra. Det glädjer mig.
- Kingships residens. - Ert samtal till Lupton.
- Tack, Mary.
- Hallå? - Trevligt att höra av er.
Ni erbjöd att hjälpa mig, så jag tar er på orden.
Jag lovar att göra så gott jag kan.
Jag vill helst inte diskutera det på telefon.
Inte jag heller.
Kan vi träffas i morgon? Om jag åker på morgonen...
Vänta, det finns en hake.
Jag är i Deming i morgon. Jag ska hålla föreläsning.
- Går det bra i övermorgon? - Kan vi ses på San Carlos Hotel?
- Klockan åtta? - I kväll?
Ja, jag tar nästa plan.
Jag lovar att inte uppehålla er. Jag vill bara inte förlora två dar.
- Jag skulle uppskatta det. - Då så, jag kommer.
Tack.
Tack så mycket.
Mary?
Kan du ta fram min rosa bomulls- klänning och en väska.
- Men du ska ju gå ut i kväll. - Jag måste avboka det.
Ge mr Corliss ett meddelande när han kommer hit.
Jag får inte tag på honom nu.
Säg att jag har fått ny information om Dorothy,
och att jag måste åka till Lupton för att tala med polisen.
Säg att jag är ledsen och att jag ringer honom sen.
Visst, miss Ellen.
Flygplatsen.
Bokningen, tack.
Jag mindes nåt som hände två dar innan hon dog.
Jag postade hennes handskar. De var gamla men hon tyckte om dem.
- Men handskarna som hon hade på sig... - Var förstörda.
De var helt nya.
Börjar ni inte första?
Ledsen, men ni pratar med en rätt dum man.
Nya handskar, lånat skärp, blå näsduk och en gammal blus.
Nåt gammalt, nåt nytt, nåt lånat, nåt blått.
- Var ligger vigselkontoret? - I radhuset.
Dorothy gick nog dit för att gifta sig, inte ta livet av sig.
Jag vågar till och med påstå att hon inte tog livet av sig.
- Och självmordsbrevet? - Var stod det "självmord"?
"Förlåt mig för all bedrövelse jag orsakat."
"Jag ser ingen annan utväg."
Hon hade gjort vår far olycklig om hon gift sig.
Men hade hon nåt val?
Hittar vi hennes pojkvän, inser ni att jag har rätt.
Jag har funderat på vem det kan vara.
Dorothy skrev till mig i början av terminen. Hon hade träffat nån.
På litteraturhistorian... Han var tydligen den rätte.
Hon sa inte vad han hette, men...
Ni har verkligen tänkt på det här.
Jag menar, vilket tankearbete.
Grubblerier enligt pappa. Ni kan också kalla det det.
Sorgliga händelser kan väcka de mest långsökta tankar.
Så ni tror mig inte?
- Det sa jag inte. - Er farbror, då? Skulle han tro mig?
Han har ännu sämre fantasi än jag.
Tack ändå, mr Grant.
Gordon.
Ni bör veta en sak om min farbror.
Om er syster verkligen mördades, vill han också reda ut det.
Jag också.
Det var inte mycket till utredning, men det ansågs inte nödvändigt.
Men säg att det anses det nu.
- Säg att vi undersöker saken. - Då hjälper ni mig?
Låt oss träffas igen i övermorgon.
Det är då jag är tillbaka.
Den här eleven lånade min syster en stor summa pengar.
Men vi tror inte att hon betalade tillbaka honom.
Han var nog för generad för att kräva tillbaka dem.
Jag förstår.
Det värsta är att vi inte vet vem han är.
Bara att han är lång, slank och hade litteratur med henne.
Om jag får se elevregistret...
Ja, men det var för två terminer sen. Han går kanske inte kvar.
Jag behöver hans namn för att hitta honom.
Jag får höra med sekreteraren.
Harvey Levich, 160 cm lång, 7 4 kilo.
Roy Dublin, 1 70 cm lång, 68 kilo.
Mr Dublin har glasögon. En bohem med slafsiga kläder.
Dwight Powell, 1 95 cm lång, 79 kilo.
Stilig, mörkt har, städad. Retorik som huvudämne.
Retorik? Dorothy sa att han hade en bandspelare.
De skulle skicka mig en födelsedagshälsning.
Har ni en adress? Den här är överstruken.
Han måste ha flyttat. Ja, till Watkins-huset förra terminen.
Hör efter på radiostationen. Han är discjockey om kvällarna.
- Var? - I radhuset. Översta våningen.
Tack. Ni har varit hjälpsam.
Dwight Powell, tack.
Är det här Dwight Powell?
Jag vet vad du gjorde med Dory. Jag vet allt.
Dory Kingship. Du vet mycket väl vem jag menar.
Möt mig på Esquire cocktailbar klockan elva.
Då får du veta vad jag vill.
Vad gör du där? Det är sent!
Rör mig inte. Polisen vet att jag är här.
- Vad yrar du om? - Släpp mig.
Inte förrän du förklarat dig. Var det du som ringde?
Bort med tassarna!
Jag är Dwight Powell. Vem är du?
Kom så går vi till ett ställe där det finns folk.
Vart som helst. Vad gäller det?
Gå först.
Visst uppvaktade jag henne ett tag.
Vi träffades på litteratur- historian. Jag gillade henne,
men när hon började sticka strumpor åt mig, drog jag öronen åt mig.
Om jag var en mördare, hade jag då låtit dig gå?
Prata inte så högt.
Du gick i fällan. Du måste haft dina skäl.
Inte bara för att kolla upp ett skumt telefonsamtal.
Då så.
Faktum är att jag trodde att din syster...
Jag trodde att hon tagit livet av sig för att jag ratat henne.
Jag vet att det låter löjligt, men det besvärade mig.
Jag har kanske varit discjockey för länge. För många beundrarbrev.
Och spelat för många plattor.
Jag ber om ursäkt.
- Du nämnde polisen. - De vet inte om att jag är här.
- Gjorde du det här på eget bevåg? - Jag var tvungen.
Jag fick inte tag på han som skulle hjälpa mig.
- Det hade kunnat gå illa. - Du skulle inte se mig.
Du behövde bara dyka upp.
Det hade bevisat din skuld. Jag hade låtit polisen ta över.
Nästa gång, låt polisen sköta det.
Du sa Dory på telefon. Kallas hon så inom familjen?
- Kallade du aldrig henne det? - Jag har aldrig hört nån säga det.
Nån gjorde det. Hon nämnde det i sitt brev.
Jag vet att hon träffade en ny kille.
Vem? Vad hette han?
Hon träffade honom på skolan. Jag såg honom aldrig.
Jag har hans adress.
Efter vi gjorde slut bjöd hon mig på ett party hos hennes pojkvän.
Jag gick inte, men jag skrev ner adressen i min anteckningsbok.
- Kom så hämtar vi den. - Sakta i backarna.
- Vad ska du göra med den? - Lugna dig.
Jag ger den till polisen i morgon bitti.
De flesta av grabbarna är och tittar på fotbollskorten.
Jag kommer strax.
Lägg ner den, Dwight.
- Vad tänker du göra? - Dra fram pappret.
Jag orkar inte leva med Dorothys död på mitt samvete.
Hennes syster misstänker mig, så jag ser ingen annan utväg.
Sätt dig ner, Dwight.
Sätt dig.
Jag ber dig.
- Du får adressboken. - Vänd dig mot skrivmaskinen.
Jag säger att jag inte hittade den.
Jag har aldrig sett dig.
Vänd dig om.
Lugna dig.
Enkelt. Powell knuffade ner flickan från taket.
Han orkade inte med pressen. Självmordsbrevet sitter i skrivmaskinen.
Fallet återupptogs och lades ned. Men för gott den här gången.
Jag trodde faktiskt på honom.
Dorothy gjorde också det. Det måste vara ett släktdrag.
Ska jag informera er far?
Tack, men jag ringer honom själv i kväll.
Ni har rätt att klandra polisen. Ni skötte det på egen hand.
Men om jag hade vetat om det så hade jag stoppat er.
Kör miss Kingship till hennes hotell.
Tack.
Tack, Frank.
Bill.
- Ellen. - Hej, pappa.
Hur mår du?
Bättre.
Mycket bättre.
Och du?
Om du mår bättre så mår jag bra.
Förresten, nån väntar på dig.
- Bud? - Där inne.
Bud?
Hej, Ellen.
- Hur är det? - Fint.
Så bra.
- Jag vann. - Det var uppgjort.
Kingship-hästar lyder dig.
Efter pappa gett dem tillåtelse.
Det skulle han säkert göra för din skull.
Han har förändrat sig, men det kanske jag också har gjort.
- Bidrog jag till det? - Bidrog? Nej.
Det är enbart din förtjänst.
Jag var tvungen att säga det. Du har förhäxat mig.
Inte alls.
Vårt förhållande handlar om kemi.
Likheter dras till varann. Det gäller mineraler, folk...
Formeln är enkel. Folk som gillar samma saker gillar varann.
Jag sa det till nån häromdan.
Kusligt är det. Vi tycker om samma böcker, samma musik.
För att inte glömma humor. Man måste skratta åt samma saker.
Och man måste veta vad den andra tänker.
Tar inte kemin hand om det?
Jag syftar på nåt tidigare. Nåt som du inte känner till.
Ett mörkt förflutet? Så spännande.
Ja.
Jag bär på en skamlig, ohygglig hemlighet.
Vet du vad det är?
Jag har aldrig varit förälskad tidigare.
Om jag gör dig förlägen eller upprörd...
- Inte alls. - För då kan vi välja en ny formel.
- Jag ville bara säga... - Att du inte kan vänta?
Förlåt.
För jag kan vänta.
Det var bara det jag ville säga.
Jag väntar tills du blir kär i mig.
Jag kan vänta tills du ber mig att sluta vänta.
Tills du säger att det är lönlöst.
Jag kan säga det nu, Bud.
Det är lönlöst att vi väntar längre.
Jag vill inte göra det.
Formeln verkar fortfarande.
Jag är också förälskad - för allra första gången i mitt liv.
I dig.
32 rum.
Han tar det. Vänta tills du ser poolen.
- Ska de kungöra förlovningen där? - Inte i poolen, men på terrassen.
- Bud... - Lugn, de kommer att älska dig.
Mamma.
- Vad är det? - Din blus.
Varför satte du på dig den? Jag sa ju vilka som skulle vara här.
- Gillar du den inte? - Det är för sent nu.
Ellen.
Mrs Corliss.
Vad fin ni är.
Tack, Ellen. Tack så mycket.
Hoppas ni trivs i ert rum. Ni är nära Bud.
Miss Ellen. Blomsterhandlaren väntar fortfarande.
Ta hand om det, raring. Jag visar mamma till hennes rum.
Se bara till att champagnen räcker.
- Han vill bara ha ert klartecken. - Är miss Kingship hemma?
- Ja. - Gordon.
Hej, Ellen. Hur mår du?
Så du har problem? Var är parkeringsvakterna?
Jag kom visst lägligt.
Det är hektiskt, men en perfekt dag.
Allt för att visa upp den här.
Jösses, vilken fin ring.
Gratulerar.
Nu vet jag att jag valt fel tid.
- Jag ringer dig i morgon. - Våga inte gå.
Jag vill inte förstöra feststämningen.
Jag vill inte undra resten av dan...
- Har du en minut? - Visst.
Om jag har en minut, så har ni också det.
Det gäller din systers vän - discjockeyn, Dwight Powell.
Han var en duktig tennisspelare också.
Jag hjälpte till att avsluta fallet.
Jag fyllde i de vanliga papperen.
Det är en sak som inte stämmer.
Dagen då din syster dog
spelade Dwight Powell tennis i en turnering i Mexico City.
Han hade varit där i nästan en vecka.
Jag tror det inte.
Du måste göra det.
Hans lagkamrater visade mig en bild i tidningen.
Han var där. Datumet ljuger inte.
Om han inte var i Lupton, kan han inte ha dödat henne.
Varför begick han då självmord?
Just det.
Så i stället för mord och självmord, har vi nåt helt annat.
Två mord.
Vad innebär det?
Att han som dödade Dorothy är på fri fot.
Just det.
Nästa gång jag säger att jag måste gå, låt mig göra det.
Jag chansade faktiskt.
Du verkade tillräckligt lycklig för att kunna ta nyheten.
Utredningen har bara börjat.
- Jag hör av mig. - Gordon, du ska väl inte gå.
Jag måste. Det har gått en minut nu.
Ellen?
Bud? Jag vill att du träffar nån.
- Miss Ellen... - Senare, Bill.
Här är han. Bud Corliss, Gordon Grant.
- Hur är det? - Läget, Bud?
- Gratulerar. Hon har pratat om dig. - En hel del.
- Är du från trakten? - Nej, jag bor i Lupton.
Lupton?
En långväga gäst så tidigt?
Inte illa pinkat, Gordon.
Jag är inte här för partyt.
Jag är oväntad, oförberedd och på väg ut.
- Jag måste gå. - Gordon ville bara berätta nåt.
Och önska er lycka till. Trevligt att träffas, Bud.
- Jag hör av mig. - Er fars kontor ringde.
- Han är på väg. - Gudskelov.
Då får jag äntligen tid att göra mig i ordning.
Ellen?
En trevlig typ. Har du känt honom länge?
Vi träffades genom Dorothy. De gick på samma universitet.
Det förklarar varför du är så upprörd.
I dag kan inget göra mig upprörd.
Och du får inte heller bli det.
- Nu måste jag sätta fart. - Älskling?
Dina bekymmer är mina bekymmer.
Det gäller dig också.
Du borde också sätta fart om du ska hinna byta om.
Full tank, tack.
Hallå?
Jag vill ringa ett BA-samtal till polischefen i Lupton.
25427.
Just det.
Jag heter Grant. Gordon Grant.
Kan du kolla oljenivån också? Jag tror att den är låg.
Hallå, Charlie.
Är farbror Howard där?
Kolla lufttrycket också, särskilt i det vänstra bakdäcket.
Howard? Det är Gordon.
Jag har just pratat med henne.
Jag träffade hennes fästman också.
Jag tror att jag sett honom förut.
På universitetet.
Jag tror att jag sett honom med Dorothy Kingship.
Just det.
Han heter Bud Corliss.
Ja, just det. C-O-R-L-l-S-S.
Hör efter med sekreteraren på universitet.
Och ring tillbaka.
Jag väntar på ditt samtal. Jag finns på Chapman Hotel.
Det är tuffa tider för aluminiumindustrin också.
Det är bra för mig, annars får jag bannor av frugan.
- Vi måste också gå. - Redan?
- Ursäktar ni mig, mr Kingship? - Gratulerar, Bud.
Tack, mr Cratchet. Mr Fairburn.
- Det är en fin grabb. - Tack.
En mr Grant söker er. Han säger att det är viktigt,
- Ursäkta mig. - Hoppas vi kan prata mer sen.
Hur star det till?
- När är bröllopet? - På söndag.
De kunde inte vänta.
Dagens ungdom är så otalig.
- På min tid... - Ska jag berätta om din tid?
- Eller rättare sagt, om dig? - Det är inte rättvist.
Mamma rymde och gifte sig. Inget väntande där.
Sa han att han gick på universitetet i Lupton?
- Det är en enkel fråga. - Och absurd. Ni antyder...
- Då sa han det inte. - Än sen?
Er dotters fästman har inte nämnt att han kände er andra dotter?
Kände henne?
- Upptäckte er farbror det? - Nej, jag gjorde det.
- Men han kollar upp det nu. - Ni har mage att klampa in här,
utan de minsta belägg för era påståenden. Varför?
Jag tror att Bud kände Dorothy.
- Struntprat. - Varför?
Då hade han sagt det.
Tack, sir. Det var allt jag ville höra.
Om han kände henne, måste han haft sina skäl att inte säga nåt.
Om han nu inte bara sa det till Ellen. Vi kan kolla det.
- Vad menar ni? - Fråga henne.
- Nej. - Varför inte?
Det hela är otänkbart. Jag känner den pojken.
Hur länge har du känt honom?
- Det är förnedrande att fråga henne. - Det tycker inte polisen.
Jag är inte polis. Jag är hennes far.
Just därför bör ni ta det i övervägande.
Mr Grant, Ellen och jag har inte...
Hon tror att jag försöker styra hennes liv.
Jag kan inte fråga henne.
Jag vägrar att göra det.
Då får jag göra det åt er.
Du behövde inte komma tillbaka, men jag är glad att du kom.
Jag skulle hämta pappa, för alla är på väg hem.
Du har berättat för honom om Powell. Du borde ha låtit mig göra det.
Visste du att Bud kände Dorothy?
- Varför frågar du det? - Har Bud nämnt det?
- Varför undrar du det? - Jag råkade känna igen Bud.
Du kunde ha nämnt att vi gick på samma universitet.
- Men du visste det inte. - Så är det inte.
Nej, han berättade det inte.
Vad du måste vara glad att han startade det här.
Du måste ha sökt efter en sån här lögn.
Du förstörde både Dorothys och mammas liv,
och nu vill du förstöra mitt.
Men det kan du inte.
Nämn det aldrig igen. Jag vill inte höra ett ord om det.
Nånsin.
Jag är ledsen, mr Kingship.
Jag hör av mig, sir.
Antingen för att be om ursäkt eller för att bevisa att jag har rätt.
- Adjö. - Adjö, och tack igen.
- Trevligt att träffa er. - Tack.
Det var de sista.
Vilket underbart party. Alla hade trevligt.
Tänk vad folk gör när de ser lycka.
Märkte du också det? Alla var strålande glada.
Strålar din far när han ser räkningen? Var vi värda det?
Tusen gånger om.
Jag måste ge dig några lektioner i ekonomi.
- Vad sägs om middag? - Fråga inte ens.
- Bio, då? - Jag är helt utmattad.
Om du vill se smältverket i morgon bitti, måste jag vila mig.
Okej, hoppa i säng. Sov så gott.
God natt, älskling.
Kingship-gruvan.
- Större eller mindre än du trodde? - Jag klagar inte.
- Ert samtal, sir. - Det är från restaurangen.
Jag vill att ni tar det.
Om det går bra.
- Det här är Kingship. - Jag vill bara bekräfta nåt.
Corliss var Dorothys pojkvän.
Enligt servitrisen kom de hit ofta.
- Jag förstår. - Jag kontaktar Payson-polisen.
Tack ska du ha.
- Be Ellen komma hit. - Hon och mr Corliss är vid smältverket.
- Tack. - Ja, sir.
Hon borde inte vara i nån fara.
Han känner inte till vara misstankar.
Ellen gör det.
- Jag kör fram bilen. - Jag meddelar polisen att vi åker dit.
Två miljoner dollar på hjul.
Det är svart att tro - 50 000 dollar för en lastbil.
Man får förstås en viss rabatt när man köper dem grossvis.
Det liknar skapelsens centrum.
De är i Kina till påsk.
- De har grävt här i åtta ar. - Sju.
Det verkar som om du kände till gruvan innan du kände flickan.
Det är inte det.
Jag har alltid varit intresserad av gruvdrift.
Som du sa, lika barn leka bäst.
Koppar, musik...
Du skulle ha hört Dorothy prata om mig och Debussy.
Jag brukade släpa med henne till varje konsert.
Jag försöker också gå på hans konserter. Ska vi fortsätta?
- Hur var konserterna i Lupton? - Inte så illa för en...
Det var länge sen.
De är nog bättre i dag.
- Titta här. - Jag har sett det.
Vi borde nog åka tillbaka.
Jag klarar det inte längre.
Jag måste få veta.
- Menar du Lupton? - Ja.
Gick jag på universitetet? Kände jag din syster?
Ja, det gjorde jag.
Vi gick till och med på några träffar.
Varför sa du inget?
Jag gör det nu.
När jag flyttade hit och träffade dig,
förstod jag hur jobbigt du haft det.
Om jag hade sagt det, hade det hjälpt dig att glömma?
Men senare...
När vi blev förälskade kunde jag inte säga nåt.
Jag skulle vara en konstant påminnelse om din sorg.
- Jag antar... - Jag förstår ändå inte.
- Om det var oskyldigt... - Vad sa du?
Om det var oskyldigt?
- Jag menade inte det. - Är det så du visar din kärlek?
Har du inte större förtroende för mig?
Vad har Grant lurat i dig? Bara för att han såg mig med henne en gång.
Tänk att han körde ändå hit för att berätta det.
Han berättade om Powell.
- Han som dödade din syster? - Ja, men han gjorde inte det.
Han tog inte livet av sig. Han dödades av samma man som dödade Dorothy.
Hur vet de det? De bluffar.
Han lämnade ju ett brev.
De hittade ingen.
De vet inte ens att din syster tog livet av sig. De gissar.
Powell var på väg att ge mig mördarens adress.
Mördaren visste det. Han hörde oss i baren.
Så han råkade bara vara där?
Han råkade inte bara vara där. Han förföljde mig.
Vart jag än gick.
Vansinne. Hur kunde han?
Ha vetat att jag var i Lupton?
Jag skickade honom ett meddelande.
Minns du?
Du tror att du vet. Du har fel.
Det är rena tillfälligheterna. Att jag kände henne, universitetet.
Hundra andra killar kände henne.
Du är lång och slank. Hon nämnde det i sitt brev.
Vilket brev?
- Du var vid min sida hela tiden. - Det betyder inget
- Dory visste... - "Dory"...
Det var inte många som kallade henne Dory.
Det var bara en.
Varför gjorde du det? Mot mig? Mot dig själv?
Inte ens polisen känner till det här.
Jo, det gör de.
Nej, det gör de inte.
Skulle jag vara här då?
Och du skulle inte vara här med mig.
Jag har lagt ner min själ i det här. Det är allt jag nånsin önskat.
Jag kan inte avstå från det.
Du är galen.
Inser du inte det? Det är över.
Din far och jag kommer att sörja tillsammans.
Det för oss samman.
Där.
Översatt av Visiontext: Susanna Wikman
SV