MECHANICKÝ POMERANČ
Byl jsem tam já...
tedy Alex a mí tři druzja.
Tedy Péťa, Žoržík a Dim.
Pečený, vařený, v mlíčným baru Korova a ždímali jsme si razsudok...
co udělat s načatým večerem.
Mlíčný bar Korova čepuje obohacený moloko.
Moloko obohacený o vellocett, synthemesc či drencrom...
a to jsme tam popíjeli.
To vám našponuje nervy...
a připraví vás na kapánek pořádnýho ultranásilí.
V krásném městě Dublině...
kde jsou holky rozmilé...
tam jsem viděl poprvé...
sladkou Molly Malone...
jak tlačila vozíček...
přes město a kopeček.
A křičela "šneci a mušle..."
Něco, co nemůžu vystát...
vidět hnusnýho, starýho ožralu...
jak ze sebe souká oplzlý, předpotopní songy...
a heká "blerp blerp" mezi strofama...
jako kdyby mu vyl ve střevech zatraceně starej orchestr.
Nikdy jsem nemohl vystát nikoho, kdo se takhle zřídil.
A zvlášť ne kmeta ve ctihodným věku jako tenhle páprda.
Neměli byste nějaký pěťáky, hošánci?
Do toho! Zabte mě, zbabělí bastardi!
Stejně už nechci žít v tomhle zasraným světě.
Co je na něm zasranýho?
Je zasranej, protože tu už nevládne žádnej pořádek!
Zasranej, protože mladý napadají starý...
tak jak to děláte vy!
To už není žádnej svět pro starý.
Co to je vůbec za svět?
Člověk přistál na Měsíci...
krouží kolem Zeměkoule...
ale tady dole nedbá...
na přírodní zákony a na zákony vůbec.
Má drahá vlasti...
tobě jsem sloužil...
V polorozpadlým kasinu jsme padli na Billy-Boye...
a na jeho četyry drugy...
kteří se zuřivě pokoušeli...
dostat na tělo chutný mladý děvočce.
Hele, že to je ten tlustej...
rozplizlej smradlavej kozel, ohavnej Billy-Boy?
Jak se daří...
ty odporná, obleptaná nádobo vyčpělýho oleje?
Pojď sem, milánku, ať ti ufiknu koule...
jestli vůbec nějaký máš...
ty třaslavej eunuchu.
Do toho, hoši!
Policie!
Čelem vzad! Padáme!
Durango 95 si to pěkně vrněla jak v horor-show.
Příjemné, teplounké vibrace nám otřásaly střevníkem.
A náhle kolem nás stromy a temno, bratři mí...
totální venkovské temno.
Frčeli jsme a hráli s ostatními cestovateli noci...
hru na piráty silnic.
Namířili jsme si to na západ...
abychom se pobavili nečekanou návštěvou.
Byla to náramná sranda...
a příležitost, jak laškovat s ultranásilím.
DOMOV
Kdo by to mohl být, tak pozdě?
Jdu se podívat.
Kdo je?
Prosím vás, můžete mi pomoci? Měli jsme hroznou nehodu!
Přítel je smrtelně raněný! Mohl bych si zatelefonovat?
Nemáme telefon. Musíte jít jinam.
Ale madam, jde o otázku života a smrti!
Kdo to je, drahoušku?
Nějaký mladík. Říká, že měli nehodu.
Chtěl by telefonovat.
Asi bude lepší, když ho pustíš dál.
Počkejte, prosím!
Promiňte, ale obvykle nepouštíme cizí lidi do...
Co po mně chcete?
Péťo, obkoukni barák. Dime...
V dešti si zpívám...
jen tak si v dešti zpívám...
jak nádherný pocit...
být znovu šťasten...
usmívat se na mraky...
tak temné nad zemí.
Já slunce v srdci mám...
připraven láskou žít.
Ať bouřné mraky nad zemí...
kohokoliv prohání.
Když mraky s deštěm nad zemí...
můj úsměv tvář mi rozezní...
a jdu provázen...
šťastným refrénem.
A zpívám si...
jen tak si zpívám...
v dešti si zpívám.
Zírej na to, bráško.
Zírej.
Cítili jsme se jak vycucaný mátohy, trošku grogy a šlogy...
po tom energetickým večírku.
Nechali jsme auťák a stopli jsme na drink v Korově.
Ahoj, Lucko.
Tvrdá noc, co?
Taky jsme pěkně makali.
Promiň, Lucko.
Přichomejtlo se tam pár snobáků z televize...
laškovali a gavarili.
A děvočka se řehtala a bylo ji putna, že je obklopena bandou hříšníků.
A když deska v gramofonu dozněla...
krátký moment ticha než naskočila nová...
byl náhle prolomen jejím zpěvem.
A byla to, bratři, chvíle...
jako by se v mlíčným baru vznášel ohromný pták.
A já cítil, jak se všechny moje malenkyje chloupky...
ježí na kůži.
A husí kůže se po mně šplhala jak ještěrka, ze zdola nahoru...
a zase ze shora dolů.
Protože já věděl co zpívala.
Kousíček přeslavný "Devátý", od Ludwiga van.
Proč jsi to udělal?
Protože seš bastard bez manýrů.
Nemáš kouska šajnu, jak se chovat na veřejnosti, brachu.
Nelíbí se mi, že děláš co jsi dělal.
A nejsem tvůj brácha a už nikdy nechci bejt.
Dej si bacha.
Bacha na to, chceš-li se nadále těšit ze života.
Yarbles!
Chvastoune, yarbolokos na tebe!
Rozdáme si to řetězem, nožom nebo břitvou.
Nelíbí se mi, když mě tolšokuješ pro ničevo.
Pro ničevo, to nedlabu.
Bitva, nožom, kdykoliv.
Doobidoob.
Mírně schlíplej, co?
Lepší nechat spory plavat.
Na lože rovnou jdem.
Lepší jít damoj a kapánek si šlofnout.
Dobrý, dobrý?
Bydlel jsem u táty a mámy...
v městský výstavbě, blok 18 A, severní okruh.
Byl to překrásný večer.
K jeho dokonalosti chyběl jen...
kousek dobrýho Ludwiga van.
Ah, to blaho!
Blaho a nebesa!
Ztělesněná nádhera a nádhernost.
Podobná ptáku odlitému ze vzácného nebeského kovu.
Podobná vínu z ryzího stříbra, tryskajícímu z vesmírné lodi...
nepodléhající již zemské přitažlivosti.
A já uchem nasával...
ty nádherné vidiny.
Alexi! Alexi!
Co chceš?
Už je po osmé.
Nechceš přece přijít pozdě do školy, synu.
Mám pošramocenýho gullivera, matko.
Nech mě bejt, pokusím se z toho prospat.
A odpoledne budu čerstvej jak novorozeně.
Ale nebyl jsi ve škole celý týden, synu.
Musím si odpočinout, matko.
Zotavit se.
Jinak to bude se školou ještě víc bledý.
Snídani máš na sporáku. Musím už jít.
Dobrá, matko. Užij si to v továrně.
Táto, zase mu dneska není dobře.
Jo, slyšel jsem.
Víš, v kolik v noci přišel?
Nevím. Vzala jsem si prášek na spaní.
Rád bych věděl...
kde po večerech pracuje.
Říká...
že dělá, co se namane.
Pomáhá různě...
tam, kde je třeba.
He, he, pan Deltoid.
Pěkný překvápko, kde se tady berete?
Alexi, hochu. Konečně vzhůru?
Potkal jsem tvou matku, šla do práce.
Dala mi klíč.
Říkala, že tě někde něco bolí.
Takže za školou, co?
Nesnesitelná bolest hlavy, pane bratře.
Snad to do odpoledne přejde.
Ale do večera určitě.
Večer, to je jiný kafe, co, Alexi, hochu?
- Šálek zvětralýho čaje, pane? - Nemám čas.
No tak sedni, sedni, sedni!
Čemu vděčím za převzácnou návštěvu, pane?
Stalo se něco špatnýho?
Špatnýho? Proč proboha, co by se mohlo stát špatnýho?
Udělal jsi snad něco, co se nemá?
Nebo je to jen způsob vyjadřování.
Ano, drahý Alexi, jen způsob vyjadřování...
dozorce z polepšovny, který má nad tebou dohled.
Protože příště to už nebude polepšovna.
Příště to bude basa a moje snaha bude v čudu.
Jestli nemáš úctu sám k sobě...
měl bys ji mít ke mně, který pro tebe vše obětoval.
Velký, černý puntíky za každýho nepolepšenýho lotra.
A přiznání bezmoci, pokaždé...
když jeden z vás skončí v lochu.
Neprovedl jsem nic špatnýho.
Poldouši na mě nic nemaj, bratře.
Chtěl jsem říct, pane.
Zanech žvástů o poldouších.
Když tě nepřistihli při činu, neznamená...
že ses nenamočil do nějakýho svinstva.
A včera v noci se děly pěkný svinstva. Zatraceně velký svinstva, že?
Několik kámošů Billy-Boye bylo dopraveno do nemocnice.
Padlo tvoje jméno.
Dověděl jsem se to z oficiálních zdrojů.
Padla taky jména některých tvých přátel.
Nikomu se nedá nic dokázat, jako obvykle.
Upozorňuji tě, drahý Alexi...
ve jménu našeho dlouhodobého přátelství...
že jsem v tomto nemocném světě jediný...
kdo tě chce ochránit před sebou samým!
Co se to s vámi všemi děje?
Zkoumáme ten problém už skoro celé století.
Ale k ničemu jsme nedospěli.
Máš útulný domov, milující rodiče.
Nejsi úplně neinteligentní.
Co to máš v sobě za démona?
Nikdo mi nemůže nic dokázat.
Jsem dávno mimo dosah policajtských rukou.
To je právě to, čeho se bojím. Příliš dlouho na to...
abys nebyl zralej na recidivu.
Varuji tě...
drž si ten svůj mladej rypák daleko od svinstva.
Byl jsem dost jasný?
Jak čirý jezero, pane.
Jasný jak modrý nebe v nejprudším létě.
Můžete se na mě spolehnout, pane.
Promiň, bratře.
Objednal jsem to před dvěma týdny. Přišlo to?
Jen okamžik.
Promiňte, dámy.
Líbí se ti to, drahoušku?
Není to trochu chladný a bez obsahu, krasavice?
Co se ti stalo, sladká sestřičko?
Kdo ti sedí, bratty moj?
Gurgující Gogol? Johnny Živago?
The Heaven 17?
Co máš doma na slušání těch mizernejch desek?
Vsadil bych se, že mrňavej přenosnej gramec.
Doprovoďte strýčka a uvidíte ten poslech.
Andělské trumpety a ďábelské trombóny.
Jste zvány.
Hele, hele, hele...
Dobrý, ahoj!
Kdo je tady? On přišel!
Hurá!
Dobře, dobře, dobříčko!
Čemu vděčím za nesmírné štěstí z této nečekané návštěvy?
Dělali jsme si starosti.
Čekali jsme a popíjeli to zatraceně břitký moloko...
a ty ses nezjevil.
A tak jsme si pomysleli, že ses urazil...
nebo něco takovýho.
A tak jsme přistáli v tvým bydlišti.
Omlou-pomlou-vajíc.
Měl jsem trable s gulliverem, a tak jsem to prospal.
Zapomněli mě vzbudit, přestože jsem jim to nařídil.
Děkuji za námahu.
Možná, že ho moc namáháš, svýho gullivera.
Příliš moc rozkazů a disciplíny.
Seš si jistej, že jsi na tom líp?
Nebylo by lepší se vrátit na lože?
Ať jsou věci naprosto, zářivě jasný.
Tyhle sarkasmy, dalo-li by se to tak nazvat...
vám příliš nesedí, ó bratři mí.
Jako váš drug a šéf mám právo vědět, co se děje.
No tak, Dime.
Co má znamenat ten agromnyj úsměv řehtající se kobyly?
Dost toho popichování, nech Dima bejt.
To patří k novému řádu.
Nový řád? Jaký nový řád?
Vidím, že se jednalo za mými zády, zatímco jsem spal.
Máš to mít, když to chceš.
Chodíme brakovat nějaký krámy...
každej z toho máme jen nějaký drobný děngy.
A Will Angličan říkal v gorodu v kafárně...
že může střelit vsjo, co každej malčik kde šlohne.
Klumpy, co šajní. Diamanty!
Velký, velký děngy. Tak to říkal Will Angličan.
A na co ti budou ty velký, velký prachy?
Nemáš snad všechno, co potřebuješ?
Když potřebuješ auto, roste na stromě.
Když potřebuješ prachy, stačí písknout.
Bratře, občas myslíš a gavaríš jak mimino.
Dneska večer jdem brakovat jako chlapi.
Fajn! Skutečný horor-show!
Iniciativa patří těm, co umí čekat.
Mnogo sem vás naučil, moji drazí druzja.
A teď mi řekni, Žoržíku, co jsi nám připravil.
Napřed obohacený moloko, že jo?
Něco na start.
Speciálně pro tebe.
A jak jsme tak šli po břehu tý zatuchlý louže...
byl jsem navenek klidnej, ale ve mně to vřelo myšlenkama.
Takže teď bude Žoržík ženerálem...
a bude rozhodovat, co máme a co nemáme dělat.
A v jeho patách Dimik, šklebící se buldok.
A osvítil mě gulliver, a ja pónjal, že myšlení je pro blbý.
A že inteligenti sledujou inspiraci, kterou jim seslal bůh.
A v tom momentu mi přispěchala na pomoc líbezná hudba.
Linula se otevřeným oknem, z nějakého sterea...
a já okamžitě věděl, jak jednat.
Nehrábnul jsem Dimovi podstatně do kabelů.
A pomoci neposkvrněného taštuku...
byl příliv rudé krovy zastaven.
A netrvalo mi dlouho zkrotit ty dva raněný soldáty...
v útulný atmosféře "Duka z New Yorku".
Teď věděli, kdo je jejich mistr a velitel.
Ovce, pomyslel jsem si.
Ale správný šéf ví, kdy se má...
vůči svým podřízeným projevit velkoryse.
A je to zase jak na začátku.
Ano?
Vsjo jako předtím, vsjo zapomenuto?
Jasný, jasný, jasný?
Jasný.
Tak hochu, Žoržíku...
ten nápad na dnešní večer. Řekni nám, o co šlo.
Dneska ne.
Nět etoj noči.
No tak, no tak, no tak, Žoržánku.
Jsi stejně jako my silnej čelověk.
Nejsme přece žádný robátka, Žoržíčku?
Co se ti vylíhlo v tvý hlavince?
Je to Farma zdraví.
Kousínek od města.
Na samotě.
Vedená bohatou guskou, která tam žije s kočkama.
Je to na celej tejden zavřený a ona je tam úplně osamělá.
Je to přecpaný hovadinama jako zlato, stříbro...
a šperky.
Řekni mi o krapánek víc, Žoržíku. Řekni mi o tom víc.
Do prčic!
Kdo je?
Promiňte, můžete mi pomoci?
Měli jsme strašnou nehodu!
Mohl bych zatelefonovat pro sanitku?
Je mi strašně líto.
Necelý kilometr odtud je bar, z kterého si můžete zavolat.
Zajeďte si tam.
Ale, madam, to spěchá!
Je to otázka života a smrti!
Kamarád leží uprostřed silnice a je smrtelně raněn!
Velice lituji, ale nikdy v noci neotvírám neznámým.
Dobře, madam.
Nemohu vám zazlívat, že jste nedůvěřivá...
s tou spoustou zločinců a padouchů, co se potloukají nocí.
Pokusím se požádat o pomoc v baru.
Je mi líto, jestli jsem vás vyrušil.
Děkuji vám mnohokrát. Dobrou noc.
Dime, sehni se.
Vlezu tam oknem a otevřu vám dveře.
Haló? Policejní stanice?
Dobrý večer. Paní Weathersová, z Farmy zdraví.
Promiňte, že obtěžuji, ale přihodilo se něco divného.
Možná, že to není nic vážného, ale nikdy nevíte.
Nějaký mladý muž si chtěl ode mě zatelefonovat.
Řekl, že měl nehodu.
Způsob, jak to řekl, přivolal mou pozornost.
Použil stejné výrazy, jak o tom dneska psaly noviny...
jako ti, co přepadli toho spisovatele a jeho ženu.
Před chvilkou.
Jestli to pokládáte za nutné.
Jsem si skoro jistá, že odešel.
Dobře, prima.
Děkuji vám mnohokrát.
Hele, hele, hele.
Nakonec pospolu.
Ten malenkyj razgovor přes dopisní schránku, neuspokojil.
Kdo jste?
Jak jste se sem, proboha, dostal?
Co tady k čertu děláte?
Klídek, klídek, klídek.
Ty stará, zvrhlá sumako.
Poslyš, ty malej bastarde!
Táhni odsaď stejnou cestou, jakou jsi se sem dostal!
Nech to bejt! Nesahej na to!
To je velké umělecké dílo.
Co po mně, proboha, chceš?
Abych vám pravdu řekl, madam...
patřím k mezinárodnímu studentskýmu hnutí...
ověřuji, kdo dostane nejvíc bodů za prodej losů.
Nech si ty kecy, synku...
a vypadni než se dostaneš do pořádný šlamastiky.
Nešahej na to a koukej padat...
než tě odsuď vykopnu!
Ty špinavá, zatuchlá štěnice!
Naučím tě, lézt lidem do domu.
Zasranej...
malej...
bastarde!
- Padáme! Jedou policajti! - Adnu minutku, druzja!
Bastarde! Jsem slepej!
Jsem slepej, vy bastardi! Nevidím!
Zbytečně tady sedíte a setrváváte v naději, milovaní bratři.
Bez advokáta ze mě nevypáčíte ani slovíčko.
Jsem poučen o zákonu, bastardi.
V pořádku, Tome.
Ukážeme drahému příteli Alexovi, že taky známe zákony.
Ale znalost zákona není všechno.
Ošklivá rána, drahý Alexi.
Škoda, co?
Připravuje tě o krásu.
Kde jsi k ní přišel?
Jak se to stalo?
Co je ti do toho, bastarde?
To máš za tu dámu, tvou oběť.
Ty strašlivej...
odpornej bídáku.
Pryč ode mne!
Ty zkaženej malej bastarde!
Dobrý večer, pane Deltoid.
Dobrý večer, seržante.
Jsou v cele B, pane.
Děkuji vám.
Seržante...
Dobrý večer, pane Deltoid.
Dobrý večer, inspektore.
- Nedal byste si šálek čaje? - Ne, děkuji, seržante.
Nepodal byste mi pár ubrousků?
Zrovna vyslýcháme vězně.
- Možná, že chcete dovnitř? - Děkuji vám.
Dobrý večer, seržante. Dobrý večer, vespolek.
Ach bože! Jak ten chlapec vypadá?
Hele, v jakým je stavu.
Sen o líbezné noční můře.
Násilí přitahuje násilí.
Vzpíral se zatčení.
Tady já končím.
Ano, tady končím.
A co bude se mnou, pane bratře?
Ztraťte za mě slovíčko. Nejsem tak špatnej.
Zatáhli mě do toho oni.
Svatoušek, rozplakal by i beton, jak dojemné.
Kde jsou moji záludní drugové? Zavřete je!
To byl jejich nápad, bratři.
Přinutili mě k tomu. Jsem nevinný!
Teď jsi se stal vrahem, můj drahý Alexi.
Vrahem.
To není možný, pane.
Byl to jen mírnej tolšok.
Ještě dejchala. Přísahám, že ještě dejchala.
Právě jsem se vrátil z nemocnice.
Tvoje oběť skonala.
Snažíte se mě vyděsit, přiznejte to, pane.
To je novej druh mučení.
- Přiznejte to, pane bratře. - Za mučení si můžeš sám.
Doufám, že tě bůh umučí až k zešílení.
Kdybyste mu chtěl rozbít hubu, na nás se neohlížejte.
Podržíme ho.
Muselo to být pro vás velké zklamání.
A zde začíná dojemná a tragická část mého příběhu...
ó, moji bratři a jediní přátelé.
Po procesu, se soudci a porotou...
a těžkých urážkách, váš přítel a skromný vypravěč...
vyfasoval čtrnáct let ve stáji čislo 84 F...
ve společnosti oplzlých zvrhlíků a tvrdých přestupníkov.
Šok přiměl mého otce proklínat krvácejícíma rookerama...
nespravedlnost boha na nebesích.
A moje matka blek-hop-tala mateřské výlevy...
o jediném dítěti, synovi, plodu jejich útrob...
který se octnul v opravdickým horor-show.
- Dobré ráno. Nový přírůstek. - Nový přírůstek, pane.
Otevřete celu!
Rozkaz, pane.
Vězňův průvodní list.
Děkuji.
- Jméno? - Alexandr DeLarge.
Jste ve věznici Parkmoor.
Od této chvíle budete oslovovat zaměstnance věznice "pane".
Jméno?
Alexandr DeLarge, pane.
Rozsudek?
Čtrnáct let, pane.
Zločin?
Vražda, pane.
Sundejte mu pouta.
Teď jste 655321.
To číslo si musíte zapamatovat.
Děkuji, pane. Provedu.
- Děkuji, pane. - Pusťte dozorce ven.
Dobře. Vyprázdněte kapsy.
Vidíte tu bílou čáru na podlaze...
přímo před vámi...
655321?
Ano, pane.
Nesmíte ji nikdy...
překročit!
- Ano, pane. - V pořádku.
Pokračujte.
Zvedněte to...
a položte to řádně sem.
Půlka čokolády.
Svazek klíčů na kovovém kroužku.
Balíček cigaret.
Dvě propisky z umělé hmoty.
Černá a červená.
Černý kapesní hřeben z umělé hmoty.
Červený adresář, imitace kůže.
Jedna penny.
Jedny hodinky z bílého kovu.
Náramek Timawrist, z bílého kovu.
Máte ještě něco v kapsách?
- Ne, pane. - V pořádku.
Podepište seznam vašeho majetku.
Cigarety a čokoláda vám jsou...
zabaveny...
protože jste byl odsouzen.
Přistoupit ke stolu a svléknout se.
Byl jste dnes ráno v policejní vazbě?
Ne, pane.
Vesta modrá, s proužkem.
Vyšetřovací vazba?
Ano, pane.
- Kravata modrá. - Vyznání?
A.C., pane.
Míníte tím anglikánskou církev?
Ano, pane. Anglikánskou církev.
Hnědé vlasy, že ano?
Světlé vlasy, pane.
Modré oči?
Modré, pane.
Používáte brýle nebo kontaktní čočky?
Ne, pane.
Modrá košile. Potřísněný límec.
Trpíte nějakou vážnou nemocí, která vyžaduje léčení?
Ne, pane.
Černé kožené holínky. Se zipem. Obnošené.
Trpěl jste nějakou duševní poruchou?
Ne, pane.
Máte umělé zuby?
Ne, pane.
Kalhoty, modré s proužkem.
Trpíte záchvaty nebo závratěmi?
Ne, pane.
Pár černých ponožek.
Trpíte epilepsií?
Ne, pane.
Bílé spodky s modrým páskem.
Jste nebo jste byl homosexuál?
Ne, pane.
V pořádku.
- Naftalín. - Naftalín, pane.
Čelem ke zdi...
předkloňte se a dotkněte se chodidel.
Pohlavní nemoci?
Ne, pane.
- Filcky? - Ne, pane. - Blechy? - Ne, pane.
- Tudy do koupelny. - Ano, pane. - Jedna koupel.
Jaký bude váš osud?
Být vězněn a propouštěn, z institucí jako je tato?
Většina z vás pozná jen věznění a žádný propuštění.
A nebo vezmete konečně na vědomí slovo boží...
a uvědomíte si, jak hrozně budou pykat nenapravitelní...
zlosyni na onom světě?
Jste banda idiotů...
která zaprodala vrozené právo za trochu zastydlé kaše.
Za vzrušení z krádeže...
a násilí.
Za touhu po snadném životě.
Ptám se vás, co to má za smysl...
když máme nepopíratelný důkaz...
ano, nezvratnou jistotu...
že peklo existuje?
Vím!
Vím, drazí přátelé.
Bylo mi odhaleno...
ve vidinách...
že existuje místo...
temnější než všechna vězení...
žhavější než plamen lidské vášně...
kde duše...
nenapravitelných zločinců a zlosynů, jako jste vy...
Nesmějte se tomu, vyvrhelové! Nesmějte se.
Pravil jsem, jako vy...
úpí...
v nekonečné a nesnesitelné agónii.
Jejich kůže...
se smaží a drolí.
A ohnivá koule...
krouží v jejich úpějících útrobách!
Viděl jsem. Ano, viděl!
Vy mizero! Zakončíme zpěvem žalmu 258...
z vězeňského zpěvníku.
S trochou úcty, bastardi!
Ztraceným beránkem byl já...
- Zpívejte, proklatci! - Ke stádu připojit nechtěl se...
Silněji!
Já pastýřův nemiloval hlas...
já poslušen nechtěl být.
Hlasitěji!
Nebylo to povznášející. Absolutně ne.
Trávit dva roky v pekelný díře, v lidským ZOO.
Být mlácen a tolšokován brutálními hlídači...
mezi bandou zvrhlých a perverzních zločinců...
kteří slintají při pohledu...
na chutnýho mladýho malčika, vašeho vypravěče.
Měl jsem na starosti...
pomáhat při nedělní mši tomu přiblblému knězi.
Byl to bolšoj bastard, solidně stavěnej.
Měl pro mě slabost, že jsem tak mladičkej...
a taky, že jsem se začal velmi zajímat o Velkou knihu.
Četl jsem všechno o bičováni a o trnové koruně.
Viděl jsem sám sebe...
jak helfuju při tolšokování a zatloukání hřebíků.
Ohozenej podle poslední římský módy.
Míň se mi líbily ty ostatní části knihy...
kde se víc kázalo a kecalo...
než bojovalo a skotačilo.
Nejvíc jsem baštil tu pasáž, kde se starý jevreji tolšokujou...
mezi sebou a pak chlastaj svoje židovský víno...
a jdou se vyspat se služkama svých žen.
To mě drželo na nohou.
"Nepodobej se špatným lidem.
Nepřej si s nimi se stýkat...
neb jejich duše jsou plné nepravostí...
a jejich ústa plná šalby."
"Ztratíš-li naději v době slabosti, ve dnech zoufalství...
tvá síla tím bude oslabena."
Správně, synu, správně.
Otče?
Snažím se, že ano?
Snažíš, synu.
- Vydávám ze sebe to nejlepší? - Nepopíratelně.
Nikdy jsem se neprovinil vůči vězeňskému řádu?
Jistěže ne, 655321. Byl jsi velmi ukázněný.
A vždy jsi projevoval snahu polepšit se.
Otče...
mohu vám položit otázku o samotě?
Zajisté synu, zajisté.
Je něco, co tě obvzlášť trápí, synu?
Nestyď se mi to odhalit.
Nezapomeň...
že vím...
jak strašně může trpět mladý muž...
zbaven...
společnosti žen.
Nic takového, Otče.
Chtěl bych s vámi mluvit o tom, o čem mluví všichni.
O té nové léčebné kúře.
Po které vás brzy propustí z vězení.
A zajistí vám, že se tam už nikdy nevrátíte.
Kde jsi o tom slyšel mluvit?
Kdo ti o tom vyprávěl?
O tom se ví.
Dva hlídači si spolu povídají.
A člověk se nevyhne tomu, aby to neslyšel.
Pak někdo v dílně sebere kus novin...
ve kterých se o tom píše.
Nemohl byste mě na tu novou léčbu doporučit?
Asi tím míníš...
metodu Ludovico.
Nevím, jak se to jmenuje.
Vím jen, že se člověk dostane...
rychle ven a má jistotu, že se sem nevrátí.
To není dokázáno, 655321.
Zatím je ta metoda jen ve stádiu experimentů.
Už se používá, že ano?
V tomto vězení ještě ne.
Ředitel má o ní těžké pochybnosti.
A říká se, že ta metoda může mít nebezpečné následky.
Následků se nebojím.
Chtěl bych se napravit.
Přeji si, aby zbytek mého života...
byl aktem dobroty.
Otázka je...
jestli tato metoda je schopná změnit člověka k dobrému.
Dobrota přichází s ctností.
Dobrota...
spočívá ve volbě.
Když člověk ztratí možnost volby...
přestává být člověkem.
Otče, nerozumím těm... proč a jak.
Chci se jen stát dobrým člověkem.
Trpělivost, synu.
Důvěřuj Bohu.
Pouč syna svého a on se odvděčí...
a tvoji duši osvěží.
Amen.
- Pane. - Všichni přítomni.
V pořádku.
Všichni nastoupeni.
Vězni, pozor!
Pozor!
Vyrovnejte se do dvou řad...
podél zdi, čelem k nám.
No tak, pohyb!
Pospěšte si!
Ticho!
Pane, vězni připraveni k inspekci!
Kolik vězňů na celu?
V tomto bloku čtyři, pane.
Soustředíte zločince a co obdržíte?
Koncentrovanou kriminalitu. Zločin v srdci trestu.
Potřebujeme větší vězení, vyšší subvence.
V žádném případě, drahý příteli.
Vláda se přestala zajímat...
o zastaralé teorie vězeňského systému.
Brzy budeme potřebovat vězení pro naše politické odpůrce.
Běžní zločinci budou podrobeni léčebné kúře.
Zabít reflex zločinu, toť vše.
Úplná realizace za jeden rok.
Trest pro ně nic neznamená.
Ze svých takzvaných trestů, mají radost.
Máte absolutní pravdu, pane.
Zavři tu sprostou hubu!
Kdo to řekl?
Já, pane.
Za jaký zločin jste odsouzen?
Smrtelná nehoda, pane.
Brutální vražda a loupežné přepadení ženy.
Čtrnáct let, pane.
Výborně.
Je podnikavý...
agresivní...
odvážný...
mladý...
drzý...
zkažený.
Je náš.
Dobře.
Chcete si prohlídnout blok C?
Ne, ne. To stačí. Tenhle je perfektní.
Pošlete mi jeho akta.
Ten zkažený mladý chuligán...
bude změněn k nepoznání.
Děkuji vám za takovou šanci.
Snažte se ji co nejlépe využít, chlapče.
- Sejdeme se v mé kanceláři. - Děkuji vám.
Vstupte.
Pane!
655321. Pane!
Skvělé.
Přes tu čáru nepřestupovat.
Oznámit řediteli jméno a číslo.
Alexander DeLarge, pane. 655321, pane.
Asi netušíte, kdo tu byl dnes ráno.
Žádná bezvýznamná osoba, sám ministr vnitra.
Nový ministr vnitra.
Nové koště dobře mete.
Ty nové absurdní ideje se začínají realizovat.
A rozkazy jsou rozkazy.
Mezi námi, nesouhlasím s tím.
Oko za oko, říkám já.
Když vás někdo praští, tak mu to vrátíte, ne?
A proč by vám to stát, když se k němu tak hrubě chováte...
neoplatil?
Podle nové teze "ne" .
Ta nová teze tvrdí, že z vás udělá dobráky.
To mi připadá strašně nespravedlivé.
Zavři tu svou sprostou hubu, hajzle!
Budete převychován.
Zítra vás představí tomu Brodskému.
Opustíte nás.
Převezou vás do léčebného ústavu Ludovico.
A doufám, že se vám podaří být do dvou týdnů na svobodě.
Na to se jistě těšíte?
Odpovězte řediteli na otázku!
Ano, pane. Děkuji vám, pane.
Snažil jsem se tady, co jsem mohl, pane.
Jsem všem vděčnej, pane.
Podepište se tady.
Nečíst, podepsat!
Je tam, že váš trest bude promlčen...
když se podrobíte léčebné metodě Ludovico.
A tady.
Další kopii.
Druhý den ráno mě převezli...
do léčebného ústavu Ludovico...
daleko od centra města.
Cítil jsem se malenko smutnej...
opouštěje to starý dobrý vězení...
je to trochu doják, opustit místo, kde si čelověk zvyknul.
Vedu vám vězně.
Dobré ráno, pane. Důstojník Barnes.
Vězeň 655321...
přemístěn z Parkmooru do ústavu Ludovico.
Dobré ráno. Čekali jsme vás.
Doktor Alcot.
V pořádku, pane.
- Převezmete vězně? - Zajisté.
Můžete, prosím, podepsat tyto dokumenty?
Tady, pane.
Ano, tady.
A tady.
Hotovo.
Dozorce, přistupte!
Stát!
Promiňte, pane.
Ten dozorce se bude starat o toho vězně?
Malé upozornění. Dávejte si na něj pozor.
Byl to brutální bastard a zůstane jím...
přes svoje patolízalství a čtení v bibli.
Zařídíme to. Ukažte mladému muži jeho pokoj.
Ano, pane. Prosím tudy.
- Dobrý den, Charlie. - Dobrý den, doktorko.
Dobrý den, Alexi.
Jsem doktorka Branomová. Asistentka doktora Brodského.
Dobrý den, dámo. Krásný den.
Nepochybně.
Mohu to vzít?
- Jak se cítíte? - Výborně, výborně.
Za chvilku se seznámíte s doktorem Brodským...
a zahájíte léčbu.
Měl jste velké štěstí, že vás vybrali.
EXP./SERUM No. 114
Vím to a jsem hluboce vděčnej.
Budeme přáteli, ano?
Doufám, dámo.
Co je to za injekci? K uspání?
Nic takového.
- Vitamíny nebo co? - Něco podobného.
Jste podvyživený. Takže po každém jídle vám píchnu injekci.
Otočte se na pravý bok.
Stáhněte pyžamové kalhoty.
V čem přesně spočívá to léčení?
Je to jednoduché.
Ukážeme vám několik filmů.
Chcete říct jako v kině?
Něco takového.
Dobrý.
Občas rád koukám na starý filmy.
A těch jsem nakoukal až až.
Tam, kam mě zavedli, ó bratři...
takový kino jsem nikdy předtím, neviděl.
Uvězněn ve svěrací kazajce...
mýho gullivera připoutanýho k opěradlu židle...
z kterého čouhaly dráty.
Oči mi zašponovali svěrkama...
nemohl jsem je zavřít, i když mi víčka padala únavou.
Zdálo se mi to šílený...
ale nechal jsem je dělat, to co chtěli.
Jestli má ze mě být za 14 dní svabodnyj malčik...
musím si mezitím něco vytrpět, bratři.
První film byl skvělej, těžká profesionální práce...
hotovej Hollywood.
Zvuk byl totální horor-show.
Bylo slušat totálně reálnej řev a úpění...
funění a dejchání...
těch malčiků, co se tolšokovali.
A víte, co se stalo?
Brzy nato můj horor-show drug...
to rudý, rudý víno, vyrazilo z pípy...
stejný na celým světě...
vyrobený jako od jedný firmy...
a tryskalo a tryskalo.
Byla to nádhera.
Zvláštní, jak barvy skutečnýho světa...
vypadají opravdu reálně...
jen na filmovým plátně.
Mezitím, co jsem na to lukal...
začalo se mi...
dělat blbě.
Asi z tý bohatý stravy a vitamínů.
Snažil jsem se na to zapomenout a soustředit se na další film...
kde to začalo správně mladou děvočkou...
která si to rozdávala napřed...
s jedním malčikem...
a pak s jiným.
A s dalším.
Když přišlo na šestýho nebo sedmýho malčika...
který na ni skotačil...
začalo se mi dělat totálně blivno.
Ale nemohl jsem zavřít glazy.
Ať jsem kroutil oba glazy, jak jsem mohl...
vždycky se mi dostaly...
do zornýho pole ty obrázky.
Pusťte mě!
Pozvracím se.
Dejte mi něco do čeho můžu blejt!
Nyní droga velmi rychle způsobí subjektu...
něco jako smrtelnou paralýzu...
provázenou pocity hrůzy a bezmoci.
Jeden z prvních testovaných subjektů to popsal jako něco podobného smrti.
Pocit, že se člověk topí a dusí.
Během tohoto období si subjekt...
vytvoří nejpodstatnější asociace...
mezi svou vlastní katastrofickou zkušeností...
a násilím, které vidí.
Doktor Brodský je s vámi spokojen.
Reagujete velmi pozitivně.
Zítra se zúčastníte dvou seancí, ranní a odpolední.
To znamená, že na to budu muset koukat dvakrát?
Asi se na konci budete cítit trochu šoufl.
Ale musíme na vás být přísní. Musíte se vyléčit.
Bylo to hrozný.
Samozřejmě, že to bylo hrozné.
Nasilí je strašná věc.
Tomu se právě učíte.
Vaše tělo se tomu učí.
Nechápu, proč se mi při tom dělá tak blbě.
Předtím se mi to nikdy nestávalo, spíš naopak.
Když jsem bil nebo viděl bít ty druhý, bylo to charašo!
Odpoledne se vám udělalo špatně, protože se uzdravujete.
Zdraví lidé reagují na to, co je hrozné...
strachem a zvracením.
Začínáte se uzdravovat.
Zítra ve stejnou dobu to bude ještě lepší.
A příštího dne, bratři...
a já se zatraceně snažil...
celý dopoledne a odpoledne hrát tu jejich hru...
a tvářit se jak charašo spolupracující malčik...
v tom mučícím křesle...
když se na plátně kmitaly odporný scény ultranásilí...
Ale jedinej zvuk, který je doprovázel, byla hudba.
Přestože mi bylo hrozně, všimnul jsem si...
co je to za hudbu, která tak mocně hřmí a burácí.
Byl to Ludwig van.
Devátá symfonie. Čtvrtá věta.
Zastavte to! Dost! Prosím vás!
To je hřích!
To je hřích.
Hřích?
Jaký hřích?
Tohle!
Používat takhle Ludwiga. Nikdy nikomu neublížil.
Beethoven jen psal hudbu.
Myslíte tím zvukovou kulisu?
Ano.
Poslouchal jste Beethovena předtím?
Ano.
Takže máte rád hudbu?
Ano.
To možná pomáhá.
V tom možná spočívá ten trest.
Ředitel bude spokojen.
Je mi líto, Alexi.
Je to jen pro vaše dobro.
Musíte to s námi nějakou dobu vydržet.
To není fér, že se mi dělá blbě, když slyším...
božského Ludwiga van.
Využijte této šance, chlapče.
Ale tu hudbu jste vybral vy.
Není nutný pokračovat, pane.
Dokázali jste mi, že ultranásilí a vraždění...
je zlo, strašný zlo!
Pochopil jsem tu lekci, pane.
Chápu, co jsem předtím nechápal.
Jsem vyléčenej. Díky bohu!
Ještě nejste vyléčen, chlapče.
Ale ano, pánové.
Panstvo!
Pochopil jsem, co je zlo!
Zlo je to, co se obrací proti společnosti.
Protože každý má právo žít a být šťastný...
bez tolšokování a bez vraždění kudlou!
Ne, ne, chlapče, musíte to nechat na nás.
Ale buďte šťasten.
Nejdéle do dvou týdnů budete na svobodě.
Dámy a pánové...
představuji vám samotný subjekt.
Jak sami vidíte, je ve formě a dobře živen.
Dobře se vyspal a vydatně nasnídal...
není pod vlivem drogy...
není pod hypnózou.
Zítra ho vyšleme s důvěrou do světa...
stal se z něj nevinný beránek.
Jaká změna, dámy a pánové.
Od chuligána, důsledku politiky státu...
až po neúčinný dvouletý trest.
Za ty dva roky se nezměnil.
Řekl jsem, nezměnil se?
Ne tak úplně.
Vězení mu nasadilo pokrytecký úsměv a naučilo ho přetvářce.
Stal se z něj servilní, zákeřný lhář.
Vězení ho naučilo novým neřestem...
a upevnilo v něm ty, které mu byly vlastní.
Naše strana slíbila, že obnoví zákon a pořádek...
a zaručí klidně žijícím občanům bezpečnost na ulicích.
Tento slib se stal realitou.
Dámy a pánové, tento den je historický.
Problém zločinu a násilí se brzy stane minulostí.
Ale dosti slov.
Místo slov mluví činy.
Začněme.
Dobře se dívejte.
Jsme do toho namočený až po uši, pane ministře.
Zcela důvěřuji Brodskému.
Je-li průzkum veřejného mínění přesný, nic neriskujeme.
Nazdar, ty prase.
Asi nevíš co to je, se mejt? Podle toho, jak odporně smrdíš.
Proč to říkáš? Sprchoval jsem se ráno.
Sprchoval se dnes ráno.
Chceš říct, že lžu?
Ne, bratře.
Myslíš si, že jsem totálně blbej.
Proč to děláš, bratře?
Nikdy jsem ti neublížil.
Chceš vědět proč?
Proč to asi...
dělám...
a tohle...
proto, že nesnáším takový hnusáky, jako jsi ty.
A jestli si to chceš se mnou rozdat...
tak jdem na to! Do toho!
No tak, do toho!
Zvedá se mi z toho žaludek.
Zvedá se ti z toho žaludek?
Chce se mi zvracet. Dovolte mi vstát.
Chceš vstát?
Poslouchej dobře.
Když chceš vstát...
tak pod jednou podmínkou.
Tady.
Vidíš?
Vidíš tu botu?
Chci, abys ji lízal.
Dělej!
Lízej.
Ó bratři mí, nebudete mi věřit.
Váš věrný přítel a dlouze trpící vypravěč...
vypláznul svoj krasivyj, kilometrovyj jazyk...
a lízal tu špinavou, smradlavou botu.
Znovu!
Ta hrozná, ubíjející nevolnost ožila...
a proměnila radost z rvačky...
v pocit, že chcípnu.
A znovu.
Krásně a čistě.
Děkuji vám mnohokrát.
Dělá to poctivě.
Děkuji vám, dámy a pánové.
Blížila se ke mně...
obestřená světlem, úchvatným božským světlem.
A mým gulliverem, jako blesk, projela myšlenka...
že bych ji měl složit na podlahu...
a divoce ji převálcovat.
A okamžitě se mi přitížilo.
Jako detektiv, co číhával za rohem...
a teď se účastní zatykání.
Dost.
Děkuji vám, mnohokrát.
Děkuji vám, drahá.
Je vám zase špatně?
Ne pane, cítím se v dokonalý formě.
- Dobře. - Bylo všechno v pořádku?
Řekněte, jakej jsem byl?
Perfektní. Absolutně perfektní.
Vidíte, dámy a pánové...
náš subjekt je přitahován dobrem...
ačkoliv ho paradoxně fascinuje zlo.
Úmysl chovat se násilně...
je provázen silným pocitem fyzické úzkosti.
Aby ji mohl potlačit, subjekt musí...
zcela změnit svůj postoj.
Nějaké otázky?
Výběr!
Má ten chlapec nějakou možnost výběru?
Osobní zájem...
strach z fyzické bolesti...
ho dovedly k tomuhle grotesknímu sebeponižování.
Jeho neupřímnost byla evidentní.
Přestává být zločincem.
A zároveň přestává být bytostí schopnou morální volby.
Otče, to jsou přílišné jemnosti.
Pohnutky vyšší etiky se nás netýkají.
Nám jde jen o snížení kriminality.
A snížení stavu našich přeplněných věznic.
Stane se z něj pravý křesťan...
připravený nastavit druhou tvář.
Připravený nechat se ukřižovat a ne ukřižovat druhé.
Nemocný z pouhé myšlenky zabít mouchu.
Regenerace!
Radost z andělů božích.
Vtip je právě v tom, že to funguje!
Váš přítel a skromný vypravěč se příští den...
octnul na svobodě.
KOČIČÍ - ŽENA VRAH ALEX NA SVOBODĚ
LÉČEBNÁ KÚRA ZLOČINCŮ UPEVŇUJE ZÁKON A POLICEJNÍ ŘÁD
Propuštěný vrah: Věda ho vyléčila
Synu!
He, he, he, moji Pa a Ma.
Mami.
Miláčku, jak se vede? Rád tě vidím.
- Papko. - Mladý muži, to je překvápko.
- Prima, že jsi tady. - A jak se cítíme?
A jak se máš?
Fajn. Fajn.
Dostal jsem se z těch trablů.
Jsem zpátky!
Rádi tě vidíme.
Proč jsi nám to neoznámil?
Chtěl jsem vás s papkou pořádně překvapit.
To je tedy překvápko, ale trochu moc silný.
Dočetli jsme se o tom v ranních novinách.
Mohl jsi to oznámit, mladý muži.
Ne, že bychom tě neradi viděli, a jsi...
úplně vyléčenej?
Úplně. Zapracovali na mně.
Kompletně obnovenej.
Tady se nic nezměnilo?
Hele, tati...
Na kanapi tu sedí divnej cizinec...
a chroustá lomtčíky toustů.
To je Joe.
Bydlí tady s námi.
Nájemník.
No, je nájemník.
Pronajali jsme mu tvůj pokoj.
Jak se máš, Joe?
Pohodlnej pokoj, viď?
Žádné připomínky?
Už jsem o tobě slyšel.
Vím, co jsi provedl.
Ubohým rodičům jsi zlomil srdce.
Takže ses vrátil?
Vrátil, abys znovu ubližoval svým milým rodičům?
Jen přes mou mrtvolu.
Jak sis všiml, jsem pro ně víc než syn...
víc než nájemník.
Chlapci, tady se nebudete prát.
Prosím tě, dej si ruku před pusu.
To je hrozně nechutný.
Jsi v pořádku?
To je ta kúra.
Odporný. Zkazí to chuť k jídlu.
Nech ho Joe, to je tou kúrou.
Neměli bychom mu něco dát?
Nechceš synku, abych ti udělala dobrý čajíček?
Kam jste dali moje osobní věci?
Všechno to...
odnesli pryč.
Policajti.
Nový dispozice...
jak odškodňovat oběti.
Kde je Basil?
Kde je můj had?
Stala se mu...
taková nehoda.
Chcípnul.
A co bude se mnou?
Vždyť...
v mým pokoji je on.
To se nedá popřít.
Je to taky můj domov.
A co mi navrhují rodiče, můj Pa a moje Ma?
O tom se musí zapřemejšlet, synu.
Přece nevykopneme Joeho ven.
To nejde.
Víš...
Joe tady má džob.
Smlouvu na dva roky.
A domluvili jsme se, že jo, Joe?
Tak vidíš, synu...
a Joe zaplatil nájemný na příští měsíc.
Ať se děje, co se děje, nemůžeme mu jen tak říci...
Joe, vypadni odtud!
A nejde jen o to.
Musím se o vás dva starat...
jste pro mě jako můj otec a matka.
Nebylo by správný odejít jen tak, opustit vás...
a nechat vás napospas tomu mladýmu monstrovi...
který se nikdy neprojevil jako syn.
Hele, on brečí.
Ale to je jen lest a přetvářka.
Ať si jde a hledá pokoj někde jinde.
Ať si uvědomí, jaký dělal chyby a že tak špatný chlapec...
si nezaslouží tak hodnou matku a otce, jaké měl.
Dobrá.
Vím, jak se věci mají.
Trpěl jsem a trpěl...
a trpěl.
A všichni chtějí, aby to tak bylo dál.
Lidi trpěli kvůli tobě.
A je jen spravedlivý, že teď budeš trpět ty.
Všechno mi pověděli...
jednou večer, když jsme tady seděli...
a bylo to pěkně šokující.
Bylo mi špatně ze všeho toho, co jsi provedl.
Podívej se v jakým stavu je tvá matka.
No tak, teď je to v pořádku.
Fajn.
Odcházím.
Moji glaza vás už nikdy nechtěj koukat.
Jdu vlastní cestou.
Děkuji vám, mnohokrát. Ať z toho máte těžký svědomí.
Neber si to tak, synu.
Nemáš pro mě nějakej pěťák, bratře?
Díky, bratře.
K čertu!
Ať mě klepne pepka!
Matko boží a všichni svatí na nebesích, ochraňujte nás!
Ten obličej nikdy nezapomenu.
Na žádný obličej jsem nikdy nezapomněl.
Nech mě být, bratře. Nikdy jsem tě předtím neviděl!
To je ten odpornej mladej kanec, kterej mě skoro zabil.
On a jeho parta.
Zbili mě, kopali do mě a mlátili mě.
Chytněte ho!
Ty vrahounský psi se chechtali mé tekoucí krvi a mým nářkům.
Zavalil mě příliv špinavých, smrdutých starců...
kteří chtěli roztrhat vašeho pokorného vypravěče...
vyzáblýma rukama a starými zkostnatělými drápy.
Byla to pomsta stáří nad mládím.
A stala se zvláštní věc, já se nebráníl, ó bratři mí.
Bylo lepší si nechat rozbít hubu...
než zažít tu děsivou nevolnost a příšernou bolest.
No tak, no tak!
Nechte toho!
Přestaňte rušit veřejný klid, bando nevychovanců!
Zpátky. Táhněte!
Máte potíže, pane?
To ne...
Dobře.
Hele, hele, hele.
Není to náš malý Alex.
Naše glaza tě dávno nekoukaly, drugu.
Jak se daří?
To snad není možný.
Tomu nemůžu věřit.
Jistota starých glazov.
Žádný přelud.
Žádné čáry, Alexíčku.
Džob pro ty, co na to mají věk.
Policie.
No tak, Alexi.
Jdem se projít.
No tak, no tak, moji charošije druzja.
Ničemu nerozumím.
Starým časům nenávratně odzvonilo.
Za svý minulý skutky jsem byl potrestán.
A vyléčen.
O tom jsme četli.
Šéf nám to všem předčítal.
Řekl, že je to moc dobrá metoda.
A co to tedy znamená?
Ó bratři, to byli oni, kdo mě napadli.
Nejste přece na jejich straně, to nejde.
To přece nejde, Dime.
Kdysi jsme mu mírně rozflákali hubu...
a teď se chtěl pomstít. Pamatuješ, Dime?
To bylo kdysi.
Nepamatuju si to tak charašo.
A neříkej mi už nikdy Dime!
Ale strážníku.
Už dost tý nostalgie, Alexíku.
Ověříme si, jestli tě vyléčili.
To stačí.
Ještě trochu. Ještě se cuká.
Vyléčenej?
Doufám, že se zase brzy kouknem, drugu.
DOMOV
Kam má jít ten, kdo nemá ani domov, ani peníze?
Říkal jsem sám sobě:
Domov, domov, domov.
Domov byl to, co jsem chtěl.
A byl to domov, to co jsem našel, bratři mí...
a neuvědomil jsem si...
že jsem tam už kdysi předtím byl.
Kdo to k čertu může být?
Jdu se podívat.
Co se děje?
Prosím vás...
Franku, mám dojem, že ten mladík potřebuje pomoci.
Bože!
Co se vám stalo, hochu?
A nebudete věřit, ó bratři mí, mí jediní přátelé...
váš důvěryhodný vypravěč...
zapadlý v těch pažích jak miminko do bavlnky...
si náhle uvědomil, kde se octnul...
proč mu nápis "DOMOV" připadal tak povědomý!
Ale věděl jsem, že jsem v bezpečí.
Věděl jsem, že mě nemůže poznat.
V těch předrahých dobách svobody...
já i mí tak zvaní druzja...
jsme měli masky a byli charašo přestrojený.
Policie.
Strašlivá, hrozná policie.
Zmlátili mě, pane.
Policie mě zmlátila.
Já vás znám!
Nebyla vaše fotka v novinách?
Viděl jsem vás v televizi!
Nejste oběť té nové hrozné vědecké metody?
Ano, pane.
To je přesně to. Jsem oběť.
Takže vás sem poslala sama boží prozřetelnost!
Mučili vás, napřed ve vězení a pak policie.
Soucítím s vámi. Nejste první, kdo se tady objevil.
Policie odkládá své oběti tady poblíž vesnice.
Sama prozřetelnost vás sem poslala...
jste jiný druh oběti...
Ale vy se celý klepete zimou.
Juliáne...
připrav tomu mladému muži koupel...
Samozřejmě, Franku.
Děkuji vám, pane.
Bůh vám žehnej.
Mohl by být nejideálnější zbraní...
která zaručí, že vláda nebude znovu zvolena.
Hlavní argument, na který je vláda hrdá...
je způsob, jakým řeší otázku kriminality.
Přijímají do řad policie mladé delikventy...
a používají důmyslné techniky, aby si je podrobili.
To už známe z jiných zemí.
To je konec první etapy.
Jak je známo, dalším krokem je nastolení totality.
Tento mladý muž je živou ilustrací tohoto ďábelského procesu.
Lidé, obyčejní lidé, o tom musí být informováni.
Je třeba bránit tradice svobody. To je důležité.
Obyčejným lidem je to jedno.
Zaprodají svobodu za svoje pohodlí.
Proto potřebují vůdce.
Být vedeni a postrkováni.
Dobře.
Mnohokrát vám děkuji, pane.
Bude tady.
Zpívám si v dešti...
jen tak si zpívám.
Dobrý večer, pane.
Dobrý večer.
Je od vás milé, že jste to pro mě připravil.
Nikdo tady nebyl a tak jsem začal.
To nevadí, pane.
Zajisté, že ne.
Chutná vám to?
Jídlo je výborné, pane.
Ochutnejte víno.
Děkuji vám, pane.
Na zdraví.
Na štěstí.
Nedáte si taky?
Ne!
Moje zdraví mi to nedovolí.
Ne, děkuji.
"1960, Château.
Saint-Estephe.
Médoc."
Výborná značka.
Krásná...
barva...
a ta vůně.
Výborné víno.
Je to tak.
Osvěžující. Velmi osvěžující.
Těší mě, že oceníte dobré víno.
Ještě trochu.
Děkuji, pane.
Má žena...
která se o vše starala, abych se mohl věnovat psaní...
Vaše žena? Není doma?
Ne! Je mrtvá!
Je mi líto.
Byla znásilněna hrozným způsobem.
Znásilnili ji mladí zkažení chuligáni...
v této místnosti, kde teď sedíte.
Ze mne se stal napůl invalida, ale ona prožila hroznou agonii.
Lékaři tvrdili, že to byl zápal plic...
protože zemřela později, když tu řádila chřipka.
Doktoři to tvrdí, ale já vím, že ne.
Oběť moderní doby. Chudák malá.
A teď vy.
Další oběť moderní doby.
Ale vám je možno pomoci.
Když jste se koupal, tak jsem obvolal několik přátel.
Několik...
přátel?
Chtějí vám pomoci.
- Pomoci mně? - Ano, pomoci vám.
- Co to je za lidi? - Velmi, velmi vlivné osobnosti.
Velice se o vás zajímají.
To jsou zřejmě oni.
Nechci vás víc obtěžovat, půjdu.
Vůbec neobtěžujete.
Tady.
Naleji vám.
Tak to je ten mladý muž?
Jak se máte, pane?
Dámo, těší mě, že vás poznávám.
Lituji, že přicházíme v tak pozdní hodinu...
ale dozvěděli jsme se, že máte potíže...
a zajímá nás, zda vám nemůžeme pomoct.
To je od vás laskavý. Děkuju vám.
Pochopil jsem, že jste dnes večer...
zažil nešťastné...
střetnutí...
s policií.
Dalo by se to tak říci.
A jak se cítíte teď?
Díky, mnohem líp.
Popovídáme si, odpovíte nám na pár otázek?
Dobře, pane, dobře.
Jak jsem vám řekl, slyšeli jsme o vás.
Váš případ nás zajímá.
- Chceme vám pomoci. - Děkuji.
Můžeme začít?
Ano, pane.
Noviny píší...
že při léčbě byla ve vás kromě reakce nenávisti vůči sexu a nasilí...
vyvolána omylem i nenávistná reakce na hudbu.
Původně to tak asi nebylo plánováno.
Víte...
já miluji hudbu. Speciálně Beethovena.
Ludwiga van Beethovena.
- B-E... - Znám ho, děkuji.
A hlavně, když mi ukazovali...
ty špatný filmy, jako třeba o koncentrákách...
tak ta doprovodná hudba byla od Beethovena.
Takže teď máte na hudbu stejnou reakci...
jako na sex a násilí?
Ne tak úplně. Jen na Devátou.
Beethovenovu Devátou symfonii?
Přesně. Vůbec ji nemůžu poslouchat.
Když poslouchám tu Devátou...
tak mám podivnej pocit.
Jediný, na co myslím, je vypustit benzín.
- Pardon? - Vypustit benzín, no umřít.
Chtěl bych umřít v klidu...
jako bez utrpení.
A tak se teď cítíte?
Ne pane, tak docela ne.
Pořád se cítím...
jak ubožák.
Pokleslý na duchu.
Máte stále sklon...
k sebevraždě?
Řekl bych spíš...
že se cítím jak vypumpovanej.
Neumím si představit budoucnost.
Mám dojem, jako by se mi každou chvíli mělo stát něco děsnýho.
Dobrá, Franku.
Jděte pro auto, prosím vás.
Probudil jsem se.
Bolest a nevolnost mě zvířecky přepadly.
A najednou jsem si uvědomil proč.
Podlahou se ke mně linula hudba...
mého drahého přítele, Ludwiga van...
hrůzyplná Devátá symfonie.
Pusťe mě!
Otevřete dveře!
No tak, otevřete ty dveře!
Vypněte to!
Zastavte to!
Vypněte to!
Prosím vás!
Vypněte to!
Najednou já ponimal, co mám udělat...
a co jsem chtěl udělat.
Zlikvidovat se.
Vypařit se.
Zmizet navždy z toho zkaženýho, krutýho světa.
Možná jen jeden okamžik bolesti...
a pak spánek.
Věčný a navždy...
věčný spánek.
Skočil jsem, ó bratři mí...
a bylo to tvrdý.
Ale nevypařil jsem se.
Kdybych se byl vypařil...
tak bych tady dnes nebyl a nevyprávěl vám to.
Do života jsem se vrátil po dlouhý, černý pauze...
která mohla trvat tak milion let.
Probral se z bezvědomí, pane doktore.
Vláda žalována za nehumánnost reformy
MINISTR ŽALOVÁN ZA NEHUMÁNNÍ LÉČBU
Alex dohnán vědci k sebevraždě
VLÁDA VRAŽDÍ Lékaři odsuzují Alexovu proměnu
POLEMIKY O LÉČBĚ KRIMINALITY Vláda změnila Alexův charakter
Za Alexovu sebevraždu viněni vědci Ministr obviněn
Dobrý den, mladíku.
Nazdar, synu.
Jak se ti daří?
Cítíš se už lépe?
Co...
se děje...
Ó moji Pa a Ma?
Co se stalo...
že si myslíte...
že jste vítáni?
Nic si z toho nedělej, mámo...
on to tak nemyslí.
Psalo se o tobě znovu v novinách, synu.
Říkali...
že ti strašně ublížili.
Říkali...
jak se tě vláda...
pokusila dohnat...
k sebevraždě.
Ale, když se nad tím zamyslíš, synku...
možná, že to byla taky...
naše chyba.
Nakonec, tvůj domov...
je tvůj domov, synku.
- Dobrě ráno. - Dobrě ráno, paní doktorko.
- Jak se dneska cítíte? - Dobře.
Dobře. Mohu?
- Jsem doktorka Taylorová. - Neviděli jsme se už někdy?
Jsem váš psychiatr.
Psychiatr! Potřebuju nějakýho?
To je jen nemocniční rutina.
Budem mluvit o mým sexuálním životě?
Ukážu vám několik obrázků...
a vy mi řeknete, co vám připomínají.
Senza.
Máte nějakou tuchu o snech?
Trochu ano.
- Co znamenají? - Možná.
Zajímá vás něco konkrétního?
Ne tak docela...
ale zdá se mi děsnej sen.
Super děsnej sen.
Je to jako...
Víte, když jsem byl rozflákanej na kusy...
napůl probuzenej a napůl bezvědomej...
tak se mi furt zdálo...
že se všichni doktoři šťourají v mým gulliverovi.
Přímo vevnitř v mozku, víte.
Zdá se, že se mi ten sen furt a furt vrací.
Myslíte, že to něco znamená?
Pacientům, kteří utržili taková zranění, se to zdává.
To patří k procesu uzdravování.
Na každém obrázku by měla jedna z osob...
odpovědět na otázku.
Co by podle vás ta postava řekla?
Chápete?
Chápu-chápy.
"Není to peří krásné?"
Mám říci, co by ta druhá postava chtěla říci?
Ano.
Nepřemýšlejte o tom tak dlouho.
Řekněte to první, co vám přijde na mysl.
Kapusta. Kalhotky.
Chybí mu zobák.
Dobře.
"Ten hoch, s kterým jste se popral, je těžce nemocen."
Mám prázdno v hlavě...
a rozbil bych vám hubu, kreténe.
Dobře.
"Co chcete?"
Nemám čas na sexy-sem, sexy-tam. Jsem tu kvůli plynoměru.
Dobře.
"Prodal jste mi blbý hodinky. Chci zpátky peníze."
Víte, co s nima můžete udělat? Strčit si je do prdele!
"Můžete s tím dělat, co chcete."
Vejce-dej-se.
Chtěl bych...
je rozflákat...
a sebrat je všechny...
a skrz...
Zatracenej bordel!
Tak to by bylo všechno.
Jste v pořádku?
Snad jo.
Už to skončilo? Bavilo mě to.
To jsem ráda.
Na kolik otázek jsem odpověděl dobře?
To není účelem testu.
Ale zdá se, že se začínáte uzdravovat.
Kdy mě pustíte?
Teď už to nebude dlouho trvat.
A tak jsem čekal.
Ó, bratři mí...
a bylo mi čím dál tím líp...
žral jsem v jednom kuse vejce-dej-se a lomtčiky toustů...
a žirný steaky-špeky.
A jednoho dne...
mi oznámili, že mi přijde speciální návštěva.
Počkáte chvilku před dveřmi?
Změnil jsem program, doufám, že vás neruším.
Pacient právě jí.
Vůbec nerušíte, pane ministře.
- Dobrý večer, chlapče. - Hele, hele, můj malenkyj drug.
Jak se vám vede, mladý muži?
Super, pane. Úplně super.
Mohu pro vás udělat ještě něco?
Myslím, že ne, pane Leslie.
Takže vás opouštím. Sestro.
Chlapče, máte tu pro sebe celý sál.
Ano, pane.
A cítím se tu strašně sám...
když mě v noci probudí bolest.
Jsem rád, že jste ve formě.
Byl jsem v kontaktu s nemocnicí.
A teď jsem se na vás přišel podívat osobně...
abych se přesvědčil, jak se vám vede.
Trpěl jsem mukama prokletých.
Mukama prokletých.
Ano, uvědomuji si, v jak extrémní...
Dovolte mi, abych vám v tom pomohl!
Děkuji, pane. Děkuji.
Mohu vám říct, že vláda, jejíž jsem členem...
hluboce lituje toho, co se stalo.
Pokusili jsme se vám pomoci.
Řídili jsme se doporučením, které se ukázalo být chybným.
Šetření prokáže, kdo je za to zodpovědný.
Chtěli bychom, abyste nás považoval za přátele.
Postaráme se o vás.
Je vám poskytována ta nejlepší péče.
Nikdy jsme vám nepřáli nic zlého.
Ale to není případ všech.
Myslím si, že víte, o koho se jedná.
Existují lidé, co vás chtěli využít k politickým cílům.
Byli by šťastni, kdybyste zemřel.
Mysleli si, že to použijí jako argument proti vládě.
Je tu také jistý muž...
autor subversivních textů...
který prahne po vaší krvi.
Šílel touhou probodnout vás.
Ale jste před ním v bezpečí.
Oddálili jsme ho.
Objevil, že jste mu ublížil.
Přinejmenším tomu tak věřil.
Usmyslel si, že jste zodpovědný...
za smrt jeho blízké a milované osoby.
Byl nebezpečný.
Oddálili jsme ho kvůli jeho bezpečí.
A také kvůli vašemu.
Kde teď je?
Někde, odkud vám nemůže škodit.
Jak vidíte, hájíme vaše zájmy.
Zajímáme se o vás.
Žádné starosti, až půjdete ven, o všechno se postaráme.
O dobrou a dobře placenou práci.
Jakou práci a za kolik?
Dostanete zajímavou práci s odpovídajícím platem.
Nebudete placen jen za práci...
dostanete odškodné nejen za to, co jste vytrpěl...
ale také za to, že nám pomáháte.
Já vám pomáhám?
Všichni přece pomáhají přátelům!
Není tajemstvím, že tato vláda...
ztratila hodně popularity kvůli vám, chlapče.
Říká se, že příští volby prohrajeme.
Tisk velice nepříznivě posuzuje to...
o co jsme se pokusili.
Ale veřejné mínění je proměnlivé.
A vy, Alexi...
Mohu vám říkat Alexi?
Jistě. A jak vám říkaj doma?
Jmenuji se Frederik.
Jak jsem vám říkal, Alexi...
můžete sehrát rozhodující roli při změně veřejného mínění.
Pochopil jste to, Alexi?
Je vám to jasné?
Jak průzračné jezero, Frede.
Jasné, jak modré nebe v nejprudším létě.
Můžete se na mne spolehnout, Frede.
Dobře.
Správný chlapec.
Vím, že milujete hudbu.
Připravil jsem vám malé překvapení.
Překvapení?
Myslím, že se vám bude líbit.
Ve jménu...
jak bychom to nazvali?
Jako symbol naší nové dohody.
Dohody mezi dvěma přáteli.
Byl jsem vyléčen.
Czech subtitles by Gelula/SDI