Ni har nog hört om Mitch Stockridge. Var får han idéerna ifrån?
Nån säger ett böckerna räddat liv. Vi visar en dokumentär om honom.
Du blir inte besviken.
Steve Jobs var ett "monster" hävdar exflickvänner.
Var Hitchcock "psyko"? Geni, monster eller bägge delarna?
Da Vinci, geniet och monstren. Tillfälliga möten?
Framgång, det är inte vad de flesta tror.
Det är en lång mörk väg som efterlämnar många missöden.
Om du inte städar upp efter dig kan missödena hemsöka dig.
Miss Dettler, jag är John Logan. Beklagar att du fick vänta.
Inga problem. Jag är redo att berätta min historia.
Folk måste få veta vem den riktige Mitch är.
Var så god.
Jag hade ett sex månader långt förhållande med Mitch Stockridge.
- Författaren? - Ja.
Jag har "Den bästa utgåvan av mig själv" på skrivbordet.
Jag är en stor beundrare.
Jag har ingen aning om var han får idéerna ifrån.
Hans självhjälpsböcker har hjälpt mig bli den utredare jag är.
Mitch är ett monster och en briljant lögnare.
- Han hjälper ju tusentals... - Han har gjort saker.
Fruktansvärda saker mot andra... till och med mot mig.
Kan du utrycka dig lite tydligare?
Jag vill inte vara medskyldig eller undanhålla information för polisen.
- Du sa att du var hans ex, eller hur? - Ja...
Vi träffar många ex som säger en massa de inte kan bekräfta.
Vad pratar vi om här? Bråk i hemmet? Misshandel?
Det var misshandel, men inte den typen man läser om.
Mitch blev mobbad i skolan. Han blev väldigt mobbad.
Den värste mobbaren hette Luke Rousseau.
- Var har jag hört det namnet? - Han är en saknad person.
Och han berättade det här? Pratar ni fortfarande?
Ja, då och då.
Han litar på mig.
Mitch är inte den förlåtande typen. Han hyser agg.
Allt ni behöver veta om Mitch går tillbaks till hans barndom. Allt finns där.
Han var alltid närmast sin mamma. Han pratade mycket om henne.
Jag har en mamma. Jag förstår att man kan vara bunden til mamman.
Fortsätt, Sophie.
Hans döende pappa bor i hans hus. Han är gömd där i hemlighet.
Det fanns rum på andra våningen som jag inte fick gå in i.
Det lustiga är att han sällan pratade med sin pappa.
Mamman uppmuntrade skrivandet.
Pappan ville han skulle få ett "riktigt" jobb.
Skräp!
Mitch och Carver kom inte överens.
Jag vet att det är klassiskt och alla säger: "Det är inte mitt fel..."
Jo, men kom igen. Mitch har ju varit riktigt framgångsrik.
Framgången har inte förändrat honom. Han har varit sån här länge.
Finns det nån som killen gillar?
Mitch, du gör mig vansinnig.
Vad är det du vill säga? Jag borde vara hemma och titta på tv med Laura.
Sista utkastet ska vara klart om en vecka. Jag behöver ett slut.
Är det allt du behöver? Det borde inte vara så svårt för dig, Mitch.
Jag bad dig komma hit för nåt mycket, mycket större.
Ska du fria till Sophie? Det visste jag.
Laura har sagt att du vill vara singel, men jag visste att du ville binda dig.
- Sophie och jag är inte ihop längre. - Nu känner jag mig som en idiot.
- Ja, för det är du. - Ja.
- Jag är ledsen. Är det okej? - Ja då. Vi pratar lite ibland.
Kolla in det här.
Skrev Luke Rousseau till dig? Är han ens skrivkunnig?
Vem skriver brev numera?
- Det är en ursäkt. - Bättre sent än aldrig.
- Känner du till brevet? - Hur gör du det?
Familjen nämnde det när han försvann. Har du brevet?
Nej.
- En kubansk sandwich, tack. - Pollo frito.
- Betalar ni var för sig? - Tillsammans.
- Mitch Stockridge? - I egen hög person.
Jag trodde det. Jag har läst dina böcker. En har jag läst två gånger.
Den hjälpte mig genom depressionen. Ursäkta, lite för mycket information.
- Ingen fara. Jag gillar att höra sånt. - Jobbar du med nåt nytt?
Alltid. Jag har en massa projekt. Jag jobbar med en ny samling.
Jag hoppas att jag snart är färdig med min första roman.
Då har jag nåt att vänta på. Jag kommer med beställningen snart.
- Vad hände med pappan? - Han bor i huset. Mitch jobbar hemifrån.
Hej, pappa. Hur går det?
- Jovars. - Vad bra. Vad läser du?
- Jag tror vi hade samma agent. - Känner du författaren?
Vad synd. Jag gillade honom.
Han säljer inte lika bra som jag, men han är en bra författare.
Kom in.
- Kom Luke dit? - Ja, Mitch berättade det.
- Mobbaren från barndomen? - Ja. Försök följa med nu, John.
- Var du där då? - Nej.
Där ser man.
- Vill du ha nåt att dricka? - Vatten, tack.
- H2O på väg. - Tack.
- Känn dig som hemma. Mitt hem är ditt. - Okej...
Flådigt ställe. Bor du ensam?
Jag tar hand om pappa. Han är en surgubbe, men det är ju farsan.
Absolut.
Jag blev överraskad att du ringde mig efter det där sista brevet.
Vilken skit jag var. Jag trodde att du fortfarande var förbannad.
- Ungar är ungar, eller hur? - Ja. Jag uppskattar det här, Mitch.
- Vi förändrar oss. Tack för brevet. - Jag läste en av dina historier.
Intressant.
- Nån favorit? - Ja. Den om förlåtelse.
Kapitel sju, det heter bokstavligt talat: "Jag förlåter dig, Luke."
Och jag...
- Det var en bra bok, Mitch. - Tack, förlåtelsen är en viktig känsla.
Det är den.
Vi grejade det. Kolla på dig själv nu. En berömd författare.
- Inte än, men jag är på väg. - Du har grejat det.
Var inte blygsam. Din mamma skulle varit väldigt stolt över dig.
Tack, det uppskattar jag. Men jag har inte känslan av att ha grejat det.
Men jag gör det ändå... om och om igen. Och man måste hitta ny inspiration.
Folk fattar inte vad man måste offra för att uppnå verklig framgång.
- Det är bättre än snickarjobb. - Får jag visa dig nåt?
- Ja. - Följ med mig.
- Det här kommer du att älska. - En man cave?
- Ja, nåt åt det hållet? - Coolt.
- Men vad i helvete? - Du hjälpte mig skapa den.
Vad fan är det?
Tack för inspirationen, Luke.
- Får jag avbryta? - Fortsätt, kommissarien.
- Vad går du på? - Jag trodde inte det inte heller först.
Vad var det egentligen som hände Luke?
Jag sa ju det...
- Du beskyller Mitch för... - Det ger honom hans historier.
Mitch ger den människor, och det ger honom idéer till historier.
Okej, jag tror det räcker nu.
- Vi tar en paus. - Bra idé.
En sak till. Hör på mig. Du borde överväga att bli författare.
Du är bra, väldigt bra. Det var bara ett förslag.
- Du köper väl inte det där? - Jag vet inte. Jag lyssnar.
- Vi ska inte stötta galenskap. - Hon kanske inte är galen.
Ursäkta? Kom igen!
Strunta i historien. Pojkvännen har nog försökt driva med henne.
- Som taget ur en bok, eller hur? - Jag kan lätt strunta i historien.
Kolla faktan. Det är vår första ledtråd efter Luke Rousseau.
Vi har en massa saknade utan spår. Om Stockridge har ett motiv...
Pratar ni om Mitch Stockridge?
Vi har saknade. Uteliggare, sexarbetare...
- Tror du Stockridge matar nåt med dem? - Självklart inte.
Men tanken kan vara nåt som triggar honom.
Jag skulle inte döda nån för en bok.
- Mitch är en stigande stjärna. - Han är en stjärna.
Han kan bli världsberömd en dag. Det kan vara värt nåt för nån.
Varför? Mitch skriver självhjälpsböcker. Då mördar man inte folk.
- Det betyder inte att han hjälper alla. - Vad menar du?
Glöm det.
Jag vet att du måste vinna det här fallet, speciellt efter det förra fallet.
Men gå inte för långt.
- Jag fattar inte att du säger det. - Ursäkta.
- Det ligger mer bakom det här, John. - Försmådd älskare säger ju allt.
- Jag tar det här fallet. - Som du vill.
- Men jag gillar hans böcker. - Jag också.
Tack.
Var är kommissarie Logan?
- Vi är lite oense i det här fallet. - Det la jag märke till.
- Du är den "goda" polisen, eller hur? - Abby Dunn.
- Jag tror dig. - Verkligen?
- Ja, faktiskt. - Bra.
Jag började tro att jag var galen.
Sophie... som polis ser jag många rika, inflytelserika slippa undan saker.
Det bekymrar mig. Att lyssna på nåns historia oroar mig inte alls.
Tack.
Hur länge har Mitch fått idéer från "saken" i rummet?
Ingen aning. Han är bra på att dölja spåren.
- Hur klarar han att göra det själv? - Jag vet verkligen inte.
Han har en stum chaufför, men det är den enda hjälp han får.
Om du kommer på nåt så låter du mig veta det.
- Jag gjorde rätt, eller hur? - Absolut.
Mitch Stockridge, den lokala kändisen har gett ut fantastiska självhjälpsböcker
och hans senaste bok är ännu bättre och hans idéer ännu mer inspirerande.
Jag hade svårt att lägga ifrån mig hans senaste bok.
Och nu till den senaste boken i samlingen."Allt är förlåtet".
De går som smör i solsken. Den här är fantastisk, Mitch.
Tack, jag försöker göra mitt bästa.
Berätta om boken utan att avslöja slutet.
Det är en serie historier om försoning, som hänger ihop.
Och hur långt huvudpersonerna vill gå för att uppnå det.
Med lika olika vinklingar, förstås.
Vi känner alla till och älskar Stockridge-narrativet.
Men över åren har ditt skrivande blivit mer nyskapande och kreativt.
- Vad är hemligheten? Vem är musan? - Ingen musa.
Du har bara flytet. Boken heter "Allt är förlåtet". Köp de nu.
Tusen tack, Mitch.
- Kön går utanför dörren, Mitch. - Jag har hemmaplan.
- Tänk om vi hade varit i New York. - Du vet att jag inte kan resa bort.
Ja, bara du levererar och säljer. Jag bryr mig inte.
Du trodde jag skulle missa deadlinen.
Du levererade tre timmar innan deadline.
- Vilken t-shirt. Vad heter du? - Amelia!
Tusen tack. Jag har en snabb fråga.
Vad får du alla idéerna ifrån? De är ju så originella?
- Jag får dem från saker som sker. - Får du nån hjälp av nån?
- Nej. - Var får du dem ifrån, då?
- Jag stjäl dem inte, om då nu påstår... - Mitch, du bråkar med ett barn.
- Hon beskyller mig för att plagiera. - Vad betyder det?
- Är du från vettet? - Lycka till med att få henne bortgift.
- Skithög. - Är jag en skithög?
- Kön, Mitch. - Tack.
- Nästa.
- Pappa, jag tog med soppa. - Hoppas du är bättre kock än författare.
Dagens höjdpunkt är att ge dig soppa efter att ha signerat hundratals böcker.
- Det gör mig ödmjuk. - Hundratals? Ja, det betalar huslånet.
- Har du läst den nya? - Jag har ögnat lite. Kom igen, Mitch!
Du har skrivit samma bok om och om igen.
Det skrev Newsweek också.
De menade väl. Hade jag blivit läkare, som du ville, hade jag haft studielån.
Då hade jag varit stolt över min son. Min dröm går nog aldrig i uppfyllelse.
- Det är ett riktigt arbete. - Folk undrar var jag får idéerna ifrån.
- Av att förlåta min far, säger jag. - Du har alltid gnällt.
Du är faktiskt bättre kock än författare.
- Men det smakar ändå bara skit. - Du är vad du äter.
Vem är det som gnäller nu? Hål käften, för fan!
- Gratulerar till boksigneringen. - Tack. Varför kom du inte?
Det är tredje gången jag säger det och du är fortfarande kränkt.
Det var för lång kö.
Du kunde sagt att du var min livvakt och pressat dig fram.
Jo, men det tar mig inte förbi 400 östrogenstinna kvinnor.
- Hur många snackar vi om? - Kvinnor?
Har du tappat räkningen? Böcker, alltså?
Det går inte att räkna.
- Dök Luke upp? - Luke kom inte hit.
- Kom han på signeringen, menade jag? - Jag la inte märke till...
- Han dök inte upp. - Det är ingen stor grej.
Du kan väl ge honom en bok och säga: "Luke, allt är förlåtet."
Jag skämtade. Du kan väl låtsas att det var kul... Jag hajar.
- Har du läst den? - Självklart. Den var fin. Jag gillade den.
Var den fin?
Du är språksnubbe och jag är en IT-kille. Jag kan inte uttrycka mig bättre.
- Läste du artikeln i lokaltidningen? - Jag ögnade den säkert.
Det var intressant. Journalisten frågade var du fick din inspiration ifrån.
Du var ju där. Du sa att du hade outtömlig mängd ilska i ditt inre-
- ...som du tömmer ur. - Ja.
Det var nyheter för mig, som känt dig i evigheter.
Vill du utveckla det lite?
Det är som ett permanent lagrande av ilska i ett batteri.
Jag skriver böckerna till mig själv. De råkar bara hjälpa andra.
En dag kanske jag till och med kan hjälpa mig själv.
Ett permanent lagrande av ilska låter mycket värre än jag trodde.
Jag vill inte utmana dig, men tror du att det är rätt val-
-om du vill ha fred och glädje i livet?
Det är därför jag tjänar mer än du, Nick.
Tack för den, ditt svin.
Det är Laura. Ett ögonblick.
Hej. Jag är hos Mitch. Det är lugnt. Han stack mig med en slaktarkniv.
Jag skojar. Det är bra. Ska jag säga att han är en skithög?
Okej, jag är snart klar. Skicka en lista. Älskar dig.
Hon skickar en inköpslista. Det är det som kallas äktenskap.
Ändlösa besök i butiker.
- Det låter kul. - Det är super. Jag önskar att du var gift.
Då skulle du kunna förstå hur mycket jag älskar det.
Inte för att snoka, men vad hände egentligen med Sophie?
Jag försökte visa henne vem jag verkligen var, avslöja mig för henne.
- Hon var inte redo för det. - Där har du ditt problem, Mitch.
Sluta avslöja dig själv för kvinnor.
- Förstår du mig? - Måste du gå?
Ja. Jag gör klart avokadorna. Vi ses snart.
Varför sover du aldrig över?
Jag tar hand om min pappa. Det vet du ju.
Sätt honom på ett hem, eller anställ en hemsamarit.
Jag har mina skäl att ha honom hos mig.
Du är alltid så på din vakt.
- Konstigt att jag inte fått träffa honom. - Det är för att jag gillar dig.
Är du mindre? Jag försöker skapa nåt stort och du blir mindre?
Och det säger du till mig!
Vad kan jag annars ge dig?
Skit ut det, om du har ett arsle.
Nej!
Ja? Natalie, vad snällt av dig att ringa... igen.
Jag vill bara gratulera till en fantastisk signering.
Mens jag har dig på tråden, kan vi få de första kapitlen till helgen?
- Det står inte i avtalet. - Nej, men jag vill ändra det lite.
Då kanske vi undgår att du är sen.
- Kom till saken nu. - Jag vill inte att vi är sena.
Det här kommer att bli ditt stora genombrott.
Ja, jag vet. Det vill jag också.
- Då är vi överrens. - Jag ska se vad jag kan göra.
Det är bra.
Stick och brinn.
- Du hör det nog hela tiden. - Kom igen.
- Var får du idéerna ifrån? - Saker händer och jag överdriver dem.
- Hur många svin har du kvar att förlåta? - Självutveckling är en livslång process.
- Antar det... - Jag har inget emot dig... ännu.
Du är rolig.
- Får jag se på dig? - Och?
Du är jättefin, Mary.
- Vad tittar du på? - Ursäkta, jag är nyfiken.
Jag tänkte att jag skulle kunna bli författare en dag.
Nåt speciellt.
- Jag hade visst inte gåvan. - Gåvan, förbannelsen...
- Var inte så dramatisk. - Ursäkta.
Min nyaste bok saknar bara en liten grej.
- Man vet aldrig vad som krävs. - Det sliter på dig, eller hur?
Ja. Ingen förstår det.
Jag låter ingen komma riktigt nära. Det var därför min senaste relation tog slut.
- Det krävs en form av isolering. - Du måste göra nåt rätt.
- Kanske. Jag ångrar en del. - Vem gör inte det?
Vill du gå upp?
- Är det en hund därinne? - Ja.
Vad är det?
Ursäkta, Mary.
Det är ju bara anteckningar! Lider du av skrivkramp?
Det här räcker inte!
Fan för dig. Jag gillade henne. Ge mig det hon är värd.
Ja, bråka du. Nu avslutar jag själv, som jag skulle ha gjort från början.
Hej, Sophie. Det är jag.
Jag vill prata. Jag har haft en jobbig natt. Ring mig. Älskar dig.
- Mitch Stockridge? - Nej, du misstar dig.
Är du inte Mitch Stockridge vars bild hänger hos alla lokala bokhandlare?
Förutom den sunkiga förklädnaden liknar du honom.
Mr Stockridge, jag har några frågor om Luke Rousseau.
- Vad vill du veta? - Han är saknad efter att han besökt dig.
- Det är inte mitt problem. - Ni känner varann sen barndomen.
Jo, det kan man säga... Han besökta mig och sen gick han.
- Vad talade ni om? - Inget speciellt. Vi snackade lite.
Han gillade nya boken.
- Nämnde han vart han skulle? - Jag har aldrig gillat honom.
Alla som kände oss för 20 år sen skulle säga att jag ville döda honom.
Men vi har gått vidare sen dess. Har du inte mer så, har du inte mycket.
Du får ursäkta mig. Jag har fullt upp.
- Jo, men har fortfarande frågor till dig. - Varför skulle jag minnas vart han skulle?
Man vet aldrig. Det sägs att författare är observanta.
Ursäkta om jag stört dig. Tack för besväret.
- Hör du nåt mer, ring mig. - "Kommissarie Abigail Dunn."
Jag föredrar Abby. Min exman läste dina inspirerande historier.
Jag är glad att kunna vara till hjälp.
- Jag sa inte att det hjälpte. - Visst. Ha en bra dag.
- Jag såg bokomslagen. - Du har inte sagt nåt.
Jag jobbar bättre om jag inte störs.
Det låter som du menar andra människor.
- Jag väljer omslag när jag har en bok. - Inte lätt att göra omslag utan bok.
Kan vi ta det lite lugnare. Jag har det jobbigt just nu.
Mitch, du har åtagit dig det här. Det måste du leva med.
Dra åt helvete!
Jag trodde inte du läste självhjälpsböcker, kommissarien.
Jag kolla upp vad han skriver om Luke Rousseau. Inte mycket.
- Logan kanske hade rätt. - Kanske.
Hoppas du gillar saknade personer, för jag har ett nytt fall åt dig.
- En full student på pappas båt? - Du skulle nog önska det.
Det här är en sorglig historia. En kvinna vad namn Mary.
Inga spår, va...? Finns det ingen rättfärdighet i världen?
Om du hittar nån, se till att receptionen får reda på det.
Okej, en skål för det bästa första utkastet
till den bästa romanen sen "Jane Eyre".
Skratta inte. Det är kränkande.
"Jane Eyre"?
Den enda romanen jag kom att tänka på.
- Googlade du "böcker" för det? - Jag gillar den. Jag har en feminin sida.
- Lägg av. - Det är... Herregud, Nick.
Nu vet jag varför du är här hela tiden. Jag har inte haft så ball sen högstadiet.
Sa hon "Ball"? Jag har inte hört henne säga det förut.
- En fru med stil. - Jag har en maskulin sida.
- Jag har slut. Jag åker och köper mer. - Inte i det tillståndet.
- Det är bara några öl. - Mitch, gör det inte.
Kör försiktigt.
- Han kan inte fortsätta så här. - Jag kan inte göra nåt för honom.
Du kan inte ta hand om honom.
Jag vet, men du är inte med när fansen kaster sig över honom.
Jag ser hur ensam han är. Jag ser hur han reagerar.
- Medan jag sitter ensam hemma. - Du kan gå ut med tjejerna om du vill.
- Kan jag? Vad snällt av dig. - Ursäkta, det var dumt.
Han är min bästa vän och han har det tufft just nu.
Han har sig själv att skylla. Han är aldrig lycklig.
Jag vet.
Världen är liten. Hej.
- Följer du efter mig till affären? - Jag är inte här i jobbet.
Till skillnad från vad du ser på tv, så lever vi inte uteslutande på donuts.
- Nekar du till att du gillar donuts? - Var inte dum. De är delikata.
- Ursäkta, mr Stockridge? - Hej.
- Jag är ditt största fan. Skulle du...? - Ja, självklart.
Tusen tack. Din bok räddade min väns liv.
Wow, du har räddat ett liv. Det är inte många som kan säga det.
- Vad vill du? - Inget, men när vi ändå handlar juice...
- Jag har lite fler frågor. - Jag har tyvärr inga fler svar.
- Det handlar inte om Luke Rousseau. - Okej.
Du sågs nyligen ute med Mary Rawlins. Jag har stället och tidpunkten.
Jag minns. Trevlig flicka.
Det var i en bar, så vittnesmålen är lite dimmiga.
- Ingen såg henne gå, gjorde du det? - Jag kan inte hjälpa dig.
- Är vi färdiga? - En ny person saknas, mr Stockridge.
- De flesta skulle reagera annorlunda. - Låt mig vara.
Som du vill. Ha en bra dag.
Kommissarien... jag kom precis ihåg att donuts finns i rad 9.
Jag har en överraskning.
- Det är giftigt. - Har du blivit hälsomedveten?
- Vilka var det därnere? - Nick och Laura.
Hänger du fortfarande med den där Nick?
Är han fortfarande lång som en drasut?
Ja, men det är ännu värre att jag fortfarande hänger med dig.
Hade jag varit så jävlig som du påstår hade du kvävt mig med en kudde.
Det skulle jag aldrig göra. Det är för dyra kuddar.
- Min son... - Det är inte så säkert.
Jag jobbar på saken.
Jabba! Mer kraft! Jabba!
Mer kraft! Ett, två. Se en som du hatar. Ett, två.
En du hatar! Kom igen! Jag sa en du hatar, kom igen!
Jag sa en du hatar!
Kom igen...
VILL DU DEJTA?
INGA SÖKRESULTAT
Det verkar som en epidemi av saknade kvinnor härjar i staden.
Polisen misstänker organiserad brottslighet-
-andra att endast en man ligger bakom.
Återupprepade amgrepp på sexarbetare gör att han kallas en ny Jack The Ripper.
Det finns en ny utveckling i Mary Rawlins-fallet.
Polisen letar efter en möjlig misstänkt som fångats på en övervakningskamera.
- Ja, jag fick mejlet. - Vi har skickat ut kritikerkopior.
- Vad tycker praktikanterna? - Det är ett ambitiöst projekt.
- Du borde vara stolt. - Det är jag.
- Jag hoppas du jobbar hårt på nästa. - Ja, det bara väller ur mig.
- Nåt nytt? - Jag behöver en rannsakningsorder.
- Kom ihåg att han är en viktig person. - Det är min specialitet, sir.
- Det får inte gå som i förra fallet. - Ingen risk, sir.
Bra. Var professionell med Stockridge. Gå inte efter magkänslan igen.
Ja, jag vet.
"Priset för kärlek" Recension
1 av 5 stjärnor
Ja, jag vet.
Jag är besviken. Vi kan göra mycket bättre. Fan för dig!
Din lilla skit med ovalt tryne.
- Du verkar spänd. - Jag hoppas du är nöjd.
- De säger vad du alltid sagt. - Jag får ta ditt ord på det.
- Jag kommer inte ut mycket. - Jag försöker förnya mig.
Men det blev bara samma gamla skit.
- Varför berättar du det för mig? - Mamma är ju inte kvar längre.
Hon skulle ha gjort dig svag.
Jag är nog mer av en novellförfattare. Hade ni inte kolla på det?
Vi marknadsförde så gott vi kunde.
En vecka är jag på topp, sen är jag i bott. Jag fattar ingenting.
Boken är utgiven nu... Du har ju läst recensionerna.
- Jag fattar inte. Boken har ju allt. - Jag vet, blod, svett och tårar...
- Är det Terrance Williamssigneringen? - Nej, han var här i går.
- Satans Terrance! - Kom igen, Mitch.
Du vet att läsarna är ombytliga. De kanske bara behövde nåt annat.
- Tack för din åsikt. - Jag försöker hjälpa till.
Hoppas det får dig att känna dig bättre.
Hoppas den är så bra som du påstår. Du har rullat den i en halvtimme.
Jag älskar dig.
- Det var ingen där. - Jag läste den i går.
Och...?
Jag är din vän och jag ger dig ett rakt svar.
Det är nåt som inte är som det ska med dig. Jag vet inte vad det är.
Håll dig till de små sakerna. Ingen kommer lasta dig för det.
- En del gör det. - Kom igen. Vem skulle vilja det?
Vad motiverar dig att kliva upp och gå till jobbet?
Gjorde jag inte det, hade jag inget jobb.
Vad ska säga? Jag gör det som förväntas.
Jag har ett bra liv och en sexig fru.
Mer än vi kunde drömma om som barn-
- när Luke Rousseau bankade skiten ur oss.
Om du förlorade jobbet, eller karriären, hur skulle Laura reagera?
Hon skulle bli extremt besviken och förbannad ett tag.
Men hon är inte beroende av materiella saker för att bli lycklig.
Om du gjorde bra ifrån dig och blev befordrad och fick en bonus-
-så att ni kunde köpa större hus.
Skulle inte relationen bli bättre då?
- Den hade inte blivit sämre. - Då förstår du vad jag menar.
Här kommer flygplanet.
- Du är på gott humör. - Ja, det är jag.
Det är nåt jag äntligen har förstått.
Nu ska du gilla mig för den jag är, annars kan du dra åt helvete.
- Du, då? Gillar du dig själv? - Jag ska försöka.
Du hatar dig själv, Mitch.
- Wow, bara en timme försenad. - Ja. Ursäkta.
Jag kommer hit från New York och du kan inte ta dig sex kvarter i tid.
- Jag är inte den första som är sen. - Visst, apropå det.
Du har kontrakt på två böcker. Vi har inte sett till den andra än.
- Varför är det så bråttom? - Inga fler förlängda deadlines.
- Vi ska ha manuset om en vecka. - En vecka?
- Det är omöjligt. - Då stämmer vi dig för kontraktsbrott.
Den senaste sålde inte.
Vi måste ha en ny för att få bort stanken av misslyckande.
Vi tänker inte se mellan fingrarna efter sista sammanbrottet.
- Jag skapade er framgång. - Och vi skapade din.
Om du får fram nåt som vi kan redigera som vi vill-
- istället för att få allt tre minuter innan deadline.
Ärligt, Mitch. Ni konstnärer är alla likadana.
- Massor med idéer, men ingen verkstad. - Vad håller du på med?
Vi säljer papper. Det mesta som säljs i dag är e-böcker.
- Vi tar tillbaka allt med den nya. - Det räcker inte.
- Jag ska nog leverera. - Bara du gör det på sju dagar.
- Jag ska ta med dig upp. - Vad finns där?
Ska jag blunda?
Nej, jag ska öppna dem för första gången.
- Är det den mystiske författaren? - Nej, inga fler mysterier.
Sophie, jag älskar dig.
Jag har inte sagt det till många kvinnor. Jag ska vara ärlig med allt.
Hör...
- Jag hör inget. - Jag har hållit den stilla sen du kom.
- Vad är det du döljer där? - Sanningen jag inte har visat för nån.
- Låt oss få det överstökat då. - Blunda.
Överraskning! Det är jag.
- Vad? - Där får jag idéerna.
Jag föder den med folk.
- Det är så den fungerar. - Jag förstår inte.
Den bara dök upp en kväll. Jag har ingen aning.
- Sophie, jag gör det här för oss. - Jag klarar det inte.
Jag släpper ju in dig.
Sophie!
- Hej. - Ska du inte fråga om jag vill ha roligt?
- Du spelar svår. Hur mycket? - Beror på vad du vill.
- Okej. Jag har pengar, var inte orolig. - Vem är orolig?
Kom igen.
- Du är gripen för sexköp. - Det här är en fälla.
Du har rätt att vara tyst. Allt du säger kan användas mot dig i rätten.
- Jag älskar dina böcker. - Tack. Får jag gå nu?
- Är han fortfarande kvar? - Släpptes mot borgen i går kväll.
Jag har försökt att få en rannsakningsorder på honom länge.
Med det här på hans register visar att han inte är så perfekt längre. Tack.
Tack för att du betalade borgen.
- Ska du hämta bilen nu? - Jag tar det i morgon.
Sophie-affären måste ha krossat dig om plockar upp horor.
Jag skulle döda henne och hoppades att ingen skulle märka det.
- Den humorn kommer att ta dig långt. - Jag är fullständigt slut.
- Du ser för jävlig ut. - Jag har suttit i häktet.
Hoppas du fick nya vänner, som du kan anförtro dig åt och prata med.
Jag mår skit. Jag har varit på ett dåligt ställe länge.
- Det är därför man går till horor. - Det är inte det.
Jag vet vad jag måste göra. En hora hade inte räckt.
Jag har lite pengar undanlagda. Du ska få betalt. Följ med.
Jag börjar förstår varför du inte vill att folka ska snoka häruppe.
Hemligheten är fortfarande bevarad efter alla dessa år.
Tänk att du lyckats hålla mig härifrån så länge.
- Jag vet inte om jag vill visa dig. - Visa mig vad?
Mig själv.
Jag vet.
- Vad är det? - Jag har försökt förstå det i åratal.
- Är den verklig? - Ja.
Okej, tack för att du visade mig.
Jag ska inte säga det till nån annan.
- De vet jag. - Mitch, Mitch!
Briljant, helt jävla briljant.
- Hallå? - Vem där?
Luke? Hallå?
Är det du, Mitch?
Den är verklig.
Mitch Stockridges andra roman får bra kritik.
New York Times kallar den för ambitiös och briljant.
Chicago Tribune säger att den är ett modigt steg mot verklig självhjälp.
San Fransisco Chronicle hävdar att det är årtiondets mest inspirerande bok.
ETT MÅSTE! OTROLIG!
MISSA INTE DEN HÄR! VILKEN COMEBACK!
Jag visste att du skulle lyckas, Mitch.
- Du är ett geni. - Nej, det handlar om hårt arbete.
Raffi Lopez.
- Nästa tack. - Läget? Harry Simmons.
- Mitch? - Hej, Laura.
Gratulerar till nya boken. Nick är nog väldigt stolt.
- Tack. Det betyder mycket. - Har du hört nåt från Nick?
- Berättade han inget för sin bästa vän? - Jag är ledsen.
- Försök att minnas, snälla. - Jag måste åka, Laura.
- Ute och rör på dig, kommissarien? - Jag var borta hos Mitch Stockridge.
- Lustig historia. Du fick din order. - Skojar du?
Jag trodde du skulle skydda honom för evigt. Fick horgrejen dig att ändra dig?
Ja, han som betalade borgen är försvunnen.
- Vad är det med dig och författaren? - Jag måste gå.
Titta: "Ambitiös och briljant."
Det är New York Times. Har du läst vad de skrev i Chronicles?
Inte än. Det går långsamt nuförtiden.
Den säljs som smör.
Kompenserar nästan att du lämnade mig ensam när du åkte till landet.
- Du överlevde. - Knappt.
Du grejade det, grabben.
- Är du sarkastisk? - Nej, den här gången grejade du det.
Tack, pappa. Det betyder allt för mig.
Om det var allt du väntat på så är du verkligen tragisk.
Trodde du att det d gjorde betydde nåt, skulle du skita i vad jag tyckte.
Då hade du inte varit så arg på världen hela tiden.
Du har rätt, pappa. Jag behöver inte vara arg längre.
Ner på golvet!
Tack för att du tog tid på dig.
- Mr Stockridge. - Åh, vad trevligt att ses igen.
- Du är visst betagen i mig. - Jag talade med en sörjande änka.
Jag hade inget att nytt att säga henne. Inte hon heller, förutom en sak.
Och vad var det?
Mrs Brenneman bekräftade ms Dettlers historia om rummet på andra våningen-
-där ingen får gå in.
Jag förstår, jag förstår.
- Jag är en väldigt privat person. - Jag har en rannsakningsorder.
Vi kan göra det på det lätta sätter, eller det svåra sättet.
Du fick som du ville. Var det nåt mer? Jag har ett möte med min förläggare.
- Häng med om du gillar böcker. - Du grät aldrig över Luke Rousseau.
Jag förstår att du inte har brytt dig om så många andra.
- Men Nick Brenneman var din vän. - Jag saknar honom varje dag.
- Jag väljer att tro det. - Du vill visst gärna se rummet däruppe.
- Hur mycket vet du egentligen? - Jag vet tillräckligt.
Då vet du att ingen kommer att tro på din historia.
- Du är ett monster, Stockridge. - Jag måste lita på det du säger.
Jag hjälper folk. Minns du kvinnan från livsmedelsbutiken?
- Hon sa att jag räddat hennes väns liv. - Tror du böckerna hjälper alla?
- De hjälpte inte mig. - Man skulle tro att jag sabbat ditt liv.
Men det gjorde du, "Mitch the bitch".
Historierna inspirerade min man att följa sin dröm och han övergav sin familj.
- Så det handlar om det. - Vi var lyckliga.
- Lyckliga och så förstörde du allt. - Du vet hur många jag har hjälpt.
- Var är Nick, Mitch? - Han är inte här.
Hur kunde du göra det mot din bästa vän?
Du bara projicerar.
- Du är ett monster. - Stick.
- Du är en självisk skit. - Mina böcker hjälper folk.
- Du intalar dig själv det bara. - Farväl, kommissarien.
Jag rekommenderar Mitch Stockridges självhjälpsböcker.
Köp Mitch Stockridges bok. Han förändrade mitt liv och kan förändra ditt.
- Wow, du är i tid, Mitch. - Ja, och vi författare är ofta sena.
- Kom igen, det är glömt nu. - Hade du stämt mig?
Man måste göra det som krävs för att klara sig nuförtiden.
Vill du ha nåt? Kaffe, biscotti?
- Jag måste sälja. Du är ju snäll. - Självklart. Du är tillbaka på toppen.
Du har fått allt du nånsin önskat dig.
- Du måste vara så stolt. - Det är jag och du har fått sparken.
Ta det inte personligt. Man måste ju göra det som krävs för att lyckas.
- Vi måste prata om det. - Det finns inget att prata om.
Var inte arg.
Det är lustigt, men jag Hör inte arg. Jag är lycklig.
Lycka till, Natalie.
Skithög.
Vi har Mitch Stockridge, författare till "Förlåt (eller inte)" här.
- Har du tid? - Japp. Jag är glad att kunna stödja er.
Vi vill alla veta var du får dina idéer ifrån.
Jag får ofta den frågan.
Så här är det. Sen jag var liten har ett monster hemsökt mig.
Jag offrar människor till det och det ger mig idéer till en bestseller.
Jag kan bara inte sluta.
Okej, det är därför du är författare. Ja, då så... Wow!
Nej, nej! Helvete!
Hallå?
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Text: Mats Wennberg www.ordiovision.com