Знам шта мислиш. "О, не! Тор је у кавезу. Како се ово десило?"
Понекад морате бити ухваћени да добијете искрен одговор од некога.
То је дугачка прича, али у суштини, ја сам херој.
Провео сам неко време на Земљи,
борио се против неких робота, спасао сам планету пар пута.
Онда сам отишао у космос у потрази за неким магичним,
разнобојним Камењем бесконачности.
Нисам нашао ниједан. Тад ми се укрстио пут са смрћу и уништењем,
што ме је довело овде. у овај кавез, где сам упознао тебе.
Још колико мислиш да ћемо бити овде?
Тор, Одинов син.
Суртур, кучкин син. Још си жив.
Мислио сам да те је мој отац убио, пре милион и по година. -Не могу да умрем.
Не док не испуним своју судбину и уништим твој дом.
Чудно што то спомињеш јер у последње време имам кошмаре.
Асгард у пламену, руши се,
а ти си, Суртуре, у центру свих кошмара.
Онда си видео Рагнарок, пад Асгарда. Велико пророчанство... -Стани.
Стани. Вратићу се убрзо.
Осећам да се повезујемо.
Добро. Дакле, Рагнарок.
Причај ми о томе. Упути ме у то. -Моје време је дошло.
Кад се моја круна уједини с Вечним пламеном,
моја пуна моћ биће обновљена. Надвисићу планине
и забићу свој мач дубоко у Асгард... -Стани. Само тренутак.
Кунем се да се ја не померам, то само ради. Стварно извини.
Добро, да видим да ли сам добро схватио.
Ставићеш своју круну у Вечни пламен,
и нагло ћеш порасти велик као кућа... -Као планина!
Вечни пламен који Один држи закључан на Асгарду? -Один није на Асгарду.
А твоје одсуство је оставило трон небрањен. -Добро. Где је? Та круна?
Ово је моја круна, извор моје моћи.
То је круна? Мислио сам да је то велика обрва. -То је круна.
Него, изгледа да једино што морам урадити да спречим Рагнарок,
је да стргнем то чудо с твоје главе. -Али Рагнарок је већ почео.
Не можеш га зауставити.
Ја сам асгардова пропаст, као и ти.
Сви ће патити, све ће горети. -То је жестоко.
Да будем искрен, кад видим колико велики растеш,
спаљивање планете би био спектакл.
Али изгледа да ћу морати да изаберем опцију Б
у којој се ослобађам ових ланаца,
обарам ту тијару с твоје главе, и склањам је у асгардов трезор.
Не можеш спречити Рагнарок. Зашто се опирати томе?
Јер то раде хероји.
Стани, извини. Нисам то добро темпирао.
И, сад!
Направио си озбиљну грешку, Одинсоне. -Правим озбиљне грешке стално.
Изгледа да све иде добро.
Хајмдале, знам да је доста прошло, али добро би ми дошао брзи излаз!
Хајмдале? -Хајмдал је био идиот.
Овај посао је требало да га обогати. Посао није лак,
али има своје предности.
Бифрост ми даје приступ свему што Девет светова имају да ми понуде.
Хоћу рећи, све ми то стоји на тацни. Погледајте...
моје ствари.
Поготово волим ове. Узео сам их из места у Мидгарду по имену Тексас.
Чак сам им дао и имена. Дес и Трој. Кад их саставите,
уништавају.
Хајмдале, хајде.
Не мрдај!
Хајмдале? Понестају ми опције. Хајмдале?
Скурџ?
Је ли то важно?
Девојке, свидеће вам се ово.
ТОР: РАГНАРОК
Превео: Бамбула
Девојке!
Види, види. Погледајте ко је одлучио да се појави.
Хвала што си ми уплашио друштво и посуо моје радно место мозговима. -Ко си ти?
Зар се не сећаш? Ја сам Скурџ. Борили смо се заједно у Ванахајму.
Да. Где је Хајмдал?
Та издајица. Нико не зна. Он је бегунац пред троном. -Издајица?
Да, Один је оптужио Хајмдала због занемаривања дужности
али је он нестао пре суђења.
Тешко је ухватити типа који може видети све у универзуму. -Наравно.
Стани. Треба да најавим твој долазак.
Шта је то до ђавола?
Брате. Ово је крај. Збогом.
Будало, ниси слушао! -Жао ми је.
Леди Сиф, идите по помоћ! -Нек неко помогне!
Извини због свега што сам урадио. -Нема везе. Држи се.
Жао ми је што сам покушао да завладам Земљом. -Били би срећни да те имају.
Жао ми је због онога с Тесерактом. Нисам могао да се суздржим. -Знам.
Ја сам варалица. -Веома неваљали.
Извини због онда кад сам те претворио у жабу. -То је била дивна шала.
Била је стварно урнебесна. -Ти си спаситељ Асгарда.
Испричај моју причу. -Хоћу. -Направи мој кип.
Направићемо велики твој кип. -С мојом кацигом, с великим повијеним роговима.
Рећи ћу оцу шта си урадио овде данас. -Нисам то урадио због њега.
Нисам то урадио због њега.
Не!
И тако је Локи умро од својих рана, жртвујући свој живот за наше.
Борио се против оних одвратних вилењака. Донео је мир у краљевство.
Локи, дечко мој...
Пре много месеца, нашао сам те на оном замрзнутом бојишту.
Тог дана, нисам у теби видео спаситеља Асгарда. Не.
Ти си био само мала плава смрзнута беба,
које је отопило срце ове старе будале.
Браво! Свака част. Браво.
Оче. -Срање.
Мој син, Тор, вратио се. Поздрављам те, момче.
То је занимљива представа. Како се зове?
"Трагедија Локија од Асгарда". Људи су желели да прославимо успомену на њега.
Заиста је требало. Свиђа ми се кип.
Мада, изгледа много боље него кад је био жив. Мање непоштено.
Мање љигав можда.
Знаш ли шта је ово? -Суртурова лобања? То је страшно оружје.
Учини ми услугу. Закључај ово у трезор,
да се не претвори у џиновско чудовиште и уништи целу планету. -Хвала, драга.
Време је да се вратиш на Мидгард, је ли? -Не.
У последње време имам један сан који се понавља.
Сваке ноћи видим Асгард како се руши...
То је само глупи сан. Знакови претерано активне маште.
Могуће, али онда одлучим да одем тамо да истражим.
И шта пронађем? Девет светова у потпуном хаосу.
Непријатељи Асгарда се окупљају, планирају нашу смрт,
док ти, Одине, заштитниче тих Девет светова,
седиш овде у свом бадемантилу, једеш грожђе.
Да, најбоље је поштовати слободу наших суседа.
Да, наравно, слободу да буду масакрирани.
Да, уосталом, био сам и сам прилично заузет. -Гледајући представу.
Састанци одбора, састанци безбедносног већа...
Стварно ћеш ме присилити да ово урадим? -Шта?
Знаш да ништа неће зауставити Мјолнира да се врати у моју руку.
Чак ни твоје лице. -Полудео си. Бићеш погубљен због овога!
Онда ћемо се видети у загробном животу, брате. -Добро, предајем се.
Гледајте! Тор...
Одинсон. -Не.
Имао си један задатак. Само један.
Где је Один? -Ниси могао да се држиш по страни, је ли?
Све је било добро без тебе.
Асгард је просперирао. Ти си све уништио.
Питај их. -Где је отац? Јеси ли га убио?
Имао си шта си хтео, независност коју си тражио! Добро. Тачно знам где је.
СТАРАЧКИ ДОМ "ШЕЈДИ ЕЈКРС"
Кунем се, оставио сам га овде.
Овде на тротоару? Или тамо, где руше зграду?
Сјајан план. -Како сам могао знати?
Не могу предвиђати будућност. Нисам вештица.
Ниси? Зашто си онда обучен као вештица? Не могу да верујем да си жив.
Видео сам кад си умро.
Жалио сам те, плакао сам за тобом. -Осећам се почаствовано.
Питај га. -Ћао. Можеш ли се сликати с нама?
Наравно.
Почни да откриваш где је. -Боже.
Жао ми је што чујем да те је Џејн напустила.
Није она мене напустила, да знаш.
Ја сам њу напустио. То је било узајамно напуштање.
Шта је то? Шта радиш? -Не радим ово ја.
Локи?
УЛИЦА БЛИКЕР 177А
Тор Одинсон.
Бог грома. Можеш спустити кишобран.
Значи, Земља има чаробњаке сад?
Бољи израз је "Мајстор мистичних вештина". Можеш то оставити.
У реду, чаробњаче. Ко си ти? Зашто треба да ми је то битно?
Моје име је доктор Стивен Стрејнџ и имам нека питања за тебе. Седи.
Чај?
Не пијем чај. -Шта пијеш?
Чај не.
Имам списак за надзор индивидуа и бића с других светова,
који могу угрозити овај свет.
Твој усвојени брат, Локи, је једно од тих бића.
Вредно убрајање.
Онда, зашто си га довео овде? -Тражимо мог оца.
Значи, ако вам кажем где је Один,
све особе укључене у то, сместа ће се вратити у Асгард? -Сместа.
Сјајно. Онда ћу вам помоћи. -Ако си знао где је, зашто ме ниси позвао?
Морам ти рећи, инсистирао је да не буде узнемираван.
Твој отац је рекао да је изабрао да остане у егзилу. А ти немаш телефон.
Не, немам телефон, али могао си послати електронско писмо. Зове се имејл.
Да, имаш ли компјутер? -Не. Зашто?
Него, мој отац више није у егзилу.
Па ако би могао да ми кажеш где је, могао бих га одвести кући.
Радо. Он је у Норвешкој.
Гледам да ли овом бајању је потребна нека асгардска модификација.
Не. Не треба нам то.
Хоћеш ли престати то да радиш?
Треба ми једна влас твоје косе.
Да ти нешто објасним, неће се петљати с мојом косом!
Могли смо пешака.
Чека те. -Добро.
Не заборави свој кишобран. -Да.
Извињавам се.
Претпостављам да ће ми бити потребан назад мој брат.
Да, наравно.
Падао сам 30 минута. -Можеш управљати њиме одавде.
Да, наравно. Много хвала на помоћи. -Срећно.
Да управља мноме? Ко си ти? -Локи...
Мислиш да си некакав чаробњак?
Немој да си помислио на минут, другоразредни... -Добро. Ћао.
Оче?
Погледај ово место. Прелепо је.
Оче, то смо ми.
Моји синови. Чекао сам вас.
Знам. Дошли смо да те одведемо кући. -Кући, да.
Ваша мајка, дозива ме.
Чујете ли то?
Локи, дигни своју враџбину.
Требало ми је дуго времена да се ослободим твоје враџбине.
Фрига би била поносна. Седите са мном. Немам много времена.
Знам да смо те изневерили, али можемо то исправити.
Ја сам вас изневерио. Ту нам је... Рагнарок.
Не, спречио сам Рагнарок. Убио сам Суртура. -Не.
Већ је почео. Она стиже.
Мој живот је једино што ју је обуздавало, али дошло ми је време.
Не могу је и даље држати подаље. -Оче, о коме говориш?
Богиња смрти. Хела. Моје прворођено дете.
Ваша сестра.
Шта?
Њена жеља за насиљем прерасла је моју контролу.
Нисам могао да је зауставим, па сам је утамничио. Закључао сам је.
Црпе своју снагу из Асгарда,
и чим дође тамо, њене моћи биће неограничене.
Шта год да је она, можемо је заједно зауставити,
можемо се суочити заједно с њом. -Нећемо.
Ја сам на другачијем путу сад. С овим се морате сами суочити.
Волим вас, синови моји.
Погледајте оно.
Упамтите ово место.
Дом.
Брате.
Ти си крив за ово.
Значи, умро је?
Штета. Волела бих да сам видела то. -Ти мора да си Хела.
Ја сам Тор, Одинов син. -Стварно? Не личиш на њега.
Можда можемо да нађемо компромис. -Ти звучиш као он.
Клекните. -Молим?
Клекните.
Пред својом краљицом. -Не бих рекао.
То није могуће. -Душо, немаш појма шта је могуће.
Врати нас назад! -Не!
Локи!
Ко си ти? Шта си урадила Тору?
Ја сам Хела.
Ја сам само домар.
Изгледаш као паметан момак с добрим инстинктима за преживљавањем.
Да ли би хтео посао?
Јеси ли борац? Или си храна?
Само сам у пролазу. -Храна је.
На колена.
Он је мој.
Станите!
Он је мој. Ако га желите, морате проћи поред мене.
Али већ смо га се дочепали.
Добро онда. Мораћу да прођем поред вас. -Још хране.
Хвала.
Овде Сакупљач 142. Треба ми дозвола и састанак са шефом.
Имам нешто посебно. -Куда ме водиш?
Одговори ми!
Ја сам Тор, Одинов син. Морам да се вратим у Асгард.
Много се извињавам, ваше величанство.
Приметила сам да не знате ко сам ја.
Ја сам Хела, Одиново прворођено дете, командант легија Асгарда,
легитимни наследник трона, и Богиња смрти.
Мој отац је мртав. Као и принчеви. Нема на чему.
Некад смо били седиште апсолутне моћи у космосу.
Наша надмоћ била је неоспорна. Међутим, Один се зауставио с Девет светова.
Наша судбина је да владамо свима осталима.
А ја сам овде да обновим ту моћ. Клекните предамном,
и придружите се редовима мог великог освајања.
Ко год да си... Шта год да си урадила, предај се сместа!
Иначе нећемо имати милости према теби.
Ко год да сам ја? Да ли сте чули иједну реч од онога што сам рекла?
Ово је твоје последње упозорење!
Мислила сам да ћете бити срећни да ме видите.
Добро.
Јуриш!
Недостајало ми је ово. Ипак, штета.
Добри војници су умрли узалуд. Само зато јер нису могли да виде будућност.
Тужно.
Погледај, још је жив.
Предомислио си се? -Врати се из које год пећине да си испузала,
зла демонице!
Хајде да видимо моју палату.
Не плашите се, ми вас проналазимо.
Код куће сте, и нема повратка назад.
Нико не напушта ово место. Али какво је ово место?
Одговор је Сакар.
Окружен космичким порталима,
Сакар живи на граници познатог и непознатог.
Он је сабирно место за све изгубљене и невољене ствари. Попут вас.
Али овде на Сакару, ви сте важни. Драгоцени сте.
Овде, ви сте вољени. -Шта који ђаво?
И нико вас не воли више од Великог Мајстора.
Он је оригинални. Првоизгубљени, и првопронађени.
Творац Сакара и отац Борбе шампиона.
Док сте некад били ништа, сад сте нешто.
Ви сте власништво Великог Мајстора. Честитам.
Упознаћете Великог Мајстора за 5 секунди. Спремите се.
Спремите се.
Сад ћете упознати Великог Мајстора.
Диван је. Је ли мушкарац? -Мушкарац је.
Да. Обожавам кад долазиш у посету, 142.
Доносиш ми најбољи материјал.
Сваки пут кад разговарамо, Топаз, о Сакупљачу 142...
Шта увек кажем? -Она је... И почиње на Б. -Смеће.
Не, није смеће. Чекала си да је тако назовеш? То не почиње на "Б."
Брља вештичја.
Извини. Не, "без премца". Мислио сам
"без премца." Јер увек кажем да си без премца.
Довела ми је мог вољеног шампиона, знаш. -То кажете сваки пут кад је овде.
Шта си ми довела данас? Реци ми. -Изазивача.
Шта? -Морам се приближити. Хоћу да погледам изблиза ово.
Можеш ли нас приближити? Хвала.
Плати овој дами. -Само мало.
Нисам на продају.
Човече, он је борац. -Хоћу 10 милиона.
Реците јој само у сновима. -Забога, пребаци јој јединице.
Платићеш због овога! -Не, плаћено ми је због овога.
Ево шта желим да знам.
Ко си ти? -Ја сам Бог грома!
Нисам чуо никакву грмљавину, али из твојих прстију, јесу ли то биле искре?
Лоцирали смо вашег рођака. -Добро.
Да, хајде. Мислим да ће ти се свидети ово. Ево га.
Здраво, рођаче. Замало да те не нађемо. Скривао си се?
Здраво.
Дакле... -Молим те.
Жао ми је. -Да.
Карло... Опраштам ти.
Хвала. Хвала.
Званично се опрашташ од живота.
Упомоћ. -Боже!
Газим на то. Газим на то. Погледај!
Смрад. -На шта мирише?
На загорели тост. -Шта се десило с мојим манирима?
Нисам се представио како треба. Хајде. За мном.
Ја сам Велики Мајстор.
Председавам малом лакрдијом по имену Борба шампиона.
Људи долазе издалека да силом учествују.
А ти, пријатељу мој, можеш бити део нове екипе. Шта кажеш на то?
Нисмо пријатељи и нисам заинтересован за твоје игре! Враћам се у Асгард!
Гузичави гард? Један, два, три, четири.
Била је црвоточина у простору и времену испод мене. Тад сам се пустио.
Локи? Локи!
Локи! Овамо! Овамо.
Извините ме на тренутак. -Локи!
Шта је? -Жив си? -Наравно да сам жив. -Шта радиш овде?
Како то мислиш? Заглавио сам у овој глупој столици.
Где је твоја столица? -Нисам је добио. -Ослободи ме из ове.
Не могу. -Ослободи ме. -Не могу. -Шта?
Спријатељио сам се с Великим Мајстором. -Луд је!
Стекао сам његову наклоност. Бифрост ме је довео овде
пре неколико недеља. -Недеља? -Да. Ја само што сам дошао.
О чему шапућете?
Време другачије тече овде.
У било ком другом свету, био бих милионима година стар.
Али овде на Сакару...
Него, познајеш ли овог... Називаш се Господаром грома?
Бог грома. Реци му. -Овог човека нисам срео никад.
Он је мој брат. -Усвојени. -Је ли он некакав борац?
Извади ми ово чудо из врата и показаћу ти. -Слушајте то. Прети ми.
Искрице, ево како стоје ствари.
Ако хоћеш да се вратиш на Гузичаво место, Гузичави брег... -Асгард.
Изазивач који победи мог шампиона, зарадиће своју слободу.
Добро. Усмери ме у правцу чије год гузице морам да испрашим!
То је прави изазивач! То би било у овом правцу, господару!
Локи!
Само полако, човече. Овамо.
Хрпа камења ти маше. Овамо. Ја сам заправо ствар. Ја сам биће.
Да ти се представим. Зовем се Корг. На неки начин сам лидер овде.
Направљен сам од камења, као што видиш, али немој те то уплашити.
Немаш чега да се плашиш, уколико ниси направљен од маказа.
То је само мала камен-папир-маказе шала за тебе.
Ово је мој веома добар пријатељ, Мик. Он је инсект и има ножеве уместо руку.
Ти си Кронанац, зар не? -Тако је. -Како си завршио овде?
Пробао сам да покренем револуцију, али нисам одштампао довољно памфлета,
па једва да се ико појавио, осим моје маме и њеног дечка, кога мрзим.
Као казну, присиљен сам да будем овде и постанем гладијатор.
Јавна катастрофа. Али заправо организујем још једну револуцију.
Не знам да ли си заинтересован за тако нешто.
Мислиш ли да би био заинтересован?
Како си... -Да, не. Цело ово чудо је круг.
Али не прави круг, више попут чудног круга.
Ово нема смисла. -Не, ништа овде нема смисла, човече.
Једино што има смисла је да ништа нема смисла.
Да ли се неко одавде борио против шампиона Великог Мајстора? -Даг.
Даг! О, да, Даг је мртав.
Тако је. Свако ко се бори против шампиона Великог Мајстора страда.
А ти? Направљен си од камења.
Ломљивог камења. Ево. Још један отишао.
Ја само учествујем у мањим борбама, загревам публику и тако то.
Стани. Нећеш ваљда да му изађеш на мегдан, је ли? -Хоћу.
Борићу се против њега, победићу, и отићи ћу одавде.
Даг је исто то рекао. Видимо се касније, Нови Даг.
Зар ме се нико не сећа? Зар нико није учио нашу историју?
Погледај ове лажи. Пехари и баштенске забаве?
Мировни уговори? Один...
Поносан да га има, стиди се како га је добио.
Били смо незаустављиви.
Ја сам била његово оружје у освајању које је изградило Асгардско царство.
Један по један, светови су постајали наши.
Али онда, само зато што је моја амбиција прерасла његову,
протерао ме је, утамничио, затворио као животињу.
Пре тога, асгардски ратници су били поштовани,
њихова тела су сахрањивана као хероји испод ове палате.
Одиново благо. -Лажно.
Већина ствари овде је лажно. Или слабо.
Мања је него што сам мислила да ће бити. То није лоше.
Али ово... Вечни пламен.
Хоћеш да видиш како изгледа истинска моћ?
Фенрис. Душо, моја, шта су ти урадили?
Помоћу Вечног пламена, васкрснути сте!
Недостајали сте ми. Сви сте ми недостајали.
Одине, надам се да ћеш заузети своје место у дворанама Валхале.
Где ће храбри живети заувек. Нећемо плакати, већ ћемо се веселити...
Онима који су славно умрли.
Боли, зар не? Кад те лажу.
Кажу ти једно а онда сазнаш да је све то лаж.
Ниси ваљда мислио да ћу стварно доћи да те видим, је ли?
Ово место је одвратно.
То значи да нећеш моју помоћ? Не смем угрозити позицију
код Великог Мајстора. Потрајало је да стекнем његово поверење.
Луд је, али може бити попустљив. Хоћу рећи,
можеш ми се придружити на страни Великог Мајстора. Можда, временом,
несрећни случај задесиће Великог Мајстора, и онда...
Не мислиш ваљда озбиљно да се вратиш, је ли?
Наша сестра ти је уништила чекић као да је парче стакла.
Јача је од обојице. Јача је од тебе. Немаш шансе.
Разумеш ли шта ти говорим?
Добро.
Претпостављам да ћу морати деловати сам. Као што сам и увек радио.
Да ли би рекао нешто?
Реци нешто! -Шта би хтео да кажем?
Лажирао си сопствену смрт.
Узурпирао си трон, Одина си лишио моћи,
оставио си га на Земљи да умре, ослобађајући Богињу смрти.
Јесам ли довољно рекао, или хоћеш да идем даље од последња 2 дана?
Нисам видео тог вољеног шампиона о коме он прича,
али чуо сам да је невероватно диваљ.
Положио сам огромну опкладу против тебе за сутра.
Немој ме изневерити.
Одјеби, душе!
Испарио је.
Бљак! Још има нечија коса и крв свуда по овоме.
Момци, можете ли очистити оружје чим завршите борбу? Одвратни аљкавци.
Торе, хоћеш употребити велику дрвену вилу?
Не. -Да, није нешто корисна
уколико се не бориш против 3 вампира који су међусобно збијени.
Камо среће да имам свој чекић.
Чекић? -Јединствен је.
Направљен је од специјалног метала од срца умируће звезде.
А кад бих га завртео веома брзо,
захваљујући њему могао сам да летим. -Јахао си чекић?
Не, нисам јахао чекић. -Чекић те је јахао на твојим леђима?
Не. Завртео бих га веома брзо, а он би ме повукао...
Боже. Чекић ти га је издркао?
Са земље. Повукао би ме са земље, горе у ваздух, и ја бих летео.
Сваки пут кад бих га бацио, увек би ми се вратио.
Изгледа да си имао специјалну и интимну везу с чекићем,
и његов губитак је скоро поредив с губитком вољене особе.
Лепо си то срочио.
Рекла сам да су моје. -Погледај је, ону што ме је сместила овде.
Да. Сакупљач 142. Јака је. Мораш се пазити тих Асгардијки, друже.
Тешко их је убити. -Асгардијка?
Немој ме дрмнути тим чудом. Само хоћу да разговарамо.
Асгард је у опасности.
Боже, ти си Валкира. Хтео сам да будем Валкира као дете,
док нисам открио да сте све биле жене.
Не фали ништа женама, наравно. Обожавам жене. Понекад и превише.
Не на уврнут начин, већ с уважавањем.
Мислим да је сјајно што постоји елитна јединица ратница. Било је и време.
Јеси ли завршио? -Господару грома, ти си на реду.
Молим те, помози ми. Треба ми твоја помоћ. -Ћао.
Добро, онда мора да си издајица или кукавица
пошто су се Валкире заклеле да штите трон.
Пажљиво слушај, ваше величанство. Ово је Сакар, није Асгард.
А ја сам сакупљач, нисам Валкира.
Доведите га ради припреме.
А нико не бежи одавде. Умрећеш у сваком случају.
Немој да си се мрднуо. Моје руке нису стабилне као некад.
Тако ми Одинове браде, нећеш ме ошишати,
ако не желиш да осетиш бес моћног Тора.
Молим вас. Молим вас, добри господине. немојте ми ошишати косу! Молим вас. Не!
Не!
Погледајте се. Какав шоу! Каква ноћ! Ко се забавља?
Молим вас, ја сам ваш домаћин.
Велики аплауз за све наше прелиминарне такмичаре,
који су данас умрли тако језиво. Добри спортисти.
Какав шоу! Каква ноћ! Дошли сте због овога као и ја.
А сад, без даљег одлагања, време је за главни догађај.
По први пут се појављује, мада изгледа прилично обећавајуће,
има пар трикова у рукаву.
Ништа више нећу да кажем, хајде да видимо шта мислите.
Даме и господо, представљам вам Господара грома.
Обратите пажњу на његове прсте. Праве искре. Добро, то је то.
Спремимо се да пожелимо добродошлицу овом типу. Ево га.
Он је створење. Шта можемо рећи о њему?
Јединствен је. Не постоји нико као он.
Осећам специјалну везу с њим.
Он је непобеђен.
Он је владајући шампион.
Он је бранилац титуле. Даме и господо,
представљам вам...
вашег невероватног...
Халк! -То!
Морам отићи с ове планете. -Куда ћеш?
Познајемо се.
Он је пријатељ с посла.
Где си био? Сви су мислили да си мртав.
Много тога се десило откако сам те последњи пут видео.
Изгубио сам свој чекић.
Јуче, па је то и даље прилично свеже.
Локи! Локи је жив. Можеш ли да верујеш? Тамо горе је.
Локи! Погледај ко је ово!
Банеру, никад нисам мислио да ћу рећи ово, али драго ми је што те видим.
Халк! Халк!
Банеру. Банеру!
Банер не! Само Халк! -Шта то радиш?
То сам ја. Тор!
Банеру, ми смо пријатељи. Ово је лудо. Не желим да те повредим!
Почиње.
Шта?
Рмпалијо.
Сунце се спушта веома ниско.
Тако је. Сунце залази.
Више те нећу повређивати. Нико неће.
То! Тако ти је то!
Само сам велики љубитељ спорта.
У реду. Јебеш ти то.
Знам да си унутра, Банеру. Извући ћу те напољу!
Шта ти је? Брукаш ме! Рекао сам им да смо пријатељи!
Гром! Гром!
Још један дан, још један Даг.
Каква је то бука? -Обичан народ не жели се повиновати.
Постоји покрет отпора који покушава да сруши предње капије.
Причај ми о себи, Скурџ. -Мој отац је био зидар. Моја мама је била...
Добро. Зауставићу те ту. Мислила сам шта је твоја амбиција?
Само хоћу шансу да се докажем. -Признање.
Кад сам ја била млада, сваки велики краљ је имао егзекутора.
Не само да погубљује људе, већ и да им уништи визију.
Али углавном да погубљује људе. Ипак, то је била велика част.
Ја сам била Одинов егзекутор.
А ти ћеш бити мој егзекутор.
Почнимо наше освајање.
Скурџ, где је мач?
Тај мач је кључ за отварање Бифроста.
Оне људе који си споменуо, који не желе да се повинују, окупи их.
Пардон.
Извините због тога. Ове проклетиње су свуда. Хајде.
Бићете безбедни овде.
Нема љутње?
Халк је у џакузију. Колико дуго си такав?
Какав? -Такав. Велики, зелен, глуп.
Халк увек Халк.
Како си доспео овде? -Побеђивањем.
Хоћеш рећи варањем? Јесу ли они носили један овакав кад си побеђивао?
Како си стигао овде?
Квинџет. -Да. Где је квинџет сад?
То је наго. Он је веома наг.
Сад ми је у подсвести. -Квинџет.
То! Извлачим нас одавде.
Ово је ужасно, одвратно место.
Свидеће ти се Асгард. Велики је. Златан је. Сјајан. -Халк остаје.
Не, не. Мом народу је неопходно да се вратим у Асгард.
Морамо спречити Рагнарок.
Рагнару? -Прорекнута смрт мог родног света, крај света, то је крај...
Ако ми помогнеш да се вратим у Асгард,
ја ти могу помоћи да се вратиш на Земљу.
Земља мрзи Халка. -Земља воли Халка. Воле те.
Ти си Осветник. Део тима, наш пријатељ.
То пријатељи раде. Помажу се међусобно. -Ти си Банеров пријатељ.
Нисам Банеров пријатељ. Ти ми се више свиђаш. -Банеров пријатељ!
Чак ни не волим Банера. "Волим бројеве, науку и тако то."
Тор иде. Халк остаје. -Добро.
Остани овде. Глупо место. Одвратно је, узгред.
Црвена, бела. Изабери боју. Безвезе. -Смождим те.
Ништа ниси смождио. Ја сам победио у тој борби. -Смождио сам те.
Како да не. -Бебине Руке. -Шта? -Беба!
Морону! Велико дете. -Тор иде!
Идем.
Тор иде опет.
Тор кући.
Хулк тренира. -Сјајно. Лепо се проведи.
Здраво, рмпалијо. -Бесна девојко. -Шта радиш?
Побеђујем.
Хајмдале, знам да ме можеш видети. Мораш ми помоћи.
Помози ми да видим.
Видим те, али си далеко. -Шта се дешава овде?
Дођи да сам видиш.
Обезбеђујем уточиште у тврђави коју су изградили наши преци.
Али ако гарнизон падне, наш једини излаз биће Бифрост.
Причаш о евакуацији Асгарда?
Нећемо дуго живети ако останемо.
Црпе снагу из Асгарда и сваким даном је све јача. Хајде.
Хела је прождрљива.
Ако је пустим да оде, прождраће Девет светова и цео космос.
Требаш нам. -Радим на томе, али не знам где сам.
На планети си окружен порталима. Прођи кроз један. -Који? -Велики!
Тор тужан. -Зачепи.
Тор тужан! -Нисам тужан, идиоте!
Бесан сам! Љут. Остао сам без оца.
Изгубио сам чекић. -Цвиљење и цмиздрење. -Ни не слушаш!
Цмиздриш као беба. Не шутирај ствари! -Веома си лош пријатељ.
Ти лош пријатељ! -Знаш како те зовемо? -Не.
Зовемо те глупи Осветник. -Ти си мали Осветник!
Јеси ли полудео? -Да.
Знаш шта? Земља те мрзи.
Не.
Извини што сам рекао те ствари.
Ти ниси глупи Осветник. Нико те не зове глупи Осветник. -У реду је.
Не можеш да идеш около и бацаш штитове на људе. Могао си ме убити.
Знам. Извини. Само сам љут све време. Халк увек увек љут.
Знам. Исти смо, ти и ја. Ми смо само двојица импулсивних будала.
Да, исти. Халк попут ватре, Тор попут воде. -Обојица смо попут ватре.
Али Халк воли праву ватру. Халк воли бесну ватру.
Тор воли тињајућу ватру.
Халк, мораш урадити нешто за мене.
Бесна девојко!
О чему је реч? Шта ти...
Толико си глуп да не можеш прокљувити
кад се неко крије по целом универзуму и жели да буде остављена на миру?
Морамо да разговарамо. -Не, ти желиш разговарати са мном. -Мора остати.
Остати?
Остани! Молим те? -Молим те.
У реду.
Ево како ћемо. Слушаћу те,
док ово не буде било празно. -Асгард је у опасности а људи умиру.
Морамо се вратити тамо. Треба ми твоја помоћ.
Готова. Ћао.
Один је мртав.
Хела, Богиња смрти је окупирала Асгард.
Ако се Хела вратила, онда је Асгард већ изгубљен. -Зауставићу је.
Сам? -Не. Састављам тим.
Ја, ти, и крупан момак. -Не. Тим не. Само Халк.
Ти и ја. -Мислим да си само ти.
Стани. Слушај. Валкире су легендарне.
Елитне асгардске ратнице, које су се заклеле да ће бранити трон.
Нећу да будем увучена у још једну свађу Одинове породице.
Шта то треба да значи? -Твоја сестра.
Њена моћ долази с Асгарда, као и твоја.
Кад је прерасла Одинову контролу, масакрирала је све у палати,
и покушала је да преузме трон. Кад је покушала да избегне протеривање,
он је послао Валкире да се боре против ње. Ја сам једина преживела јер...
Већ сам се суочила с њом једном кад сам веровала у трон,
и то ме је коштало свега. Ето шта није у реду с Асгардом.
Трон, тајне, цела та златна фарса. -Слажем се.
Немој да се упознате. -Слажем се.
Зато сам одбио трон.
Али овде се не ради о круни. Ради се о народу.
Они умиру, а и ти си народ. -Заборави на то.
Ја сам заборавила. -Добро. -Добро.
Добро. Сјајно. -Сјајно. -Хвала.
На чему? -На овоме.
Ниси то видела, је ли? Ето, тако је боље.
Само напред. Остани овде, и поробљавај људе за оног лудака.
Настави да пијеш. Настави да се скриваш. Али ја...
Бирам да се суочим са својим проблемима а не да их избегавам. Јер то...
Јер то хероји раде.
Пријатељу, остани!
То!
У реду.
Хајде.
Добро дошли. Неопходна активација гласом. -Тор.
Приступ одбијен. -Тор, Одинов син.
Приступ одбијен. -Бог грома.
Приступ одбијен. -Најјачи Осветник.
Приступ одбијен. -Најјачи Осветник!
Приступ одбијен. -Проклет да си, Старку.
Сурфер. -Добро дошао, сурферу.
Пријатељу, остани! -Не, не!
Стани! -Остани!
Стани! Престани да ломиш све! -Немој да идеш!
Браво, рмпалијо.
Не знамо куда се Ултрон упутио, али ти идеш веома високо, веома брзо.
Зато, мораш окренути ову летелицу назад. У реду?
Не можемо те пратити у стелт моду. Мораш ми помоћи. Важи?
Мораш да...
Не! Не Банер!
Шта је ово? -Банеру.
Јеси ли добро, Банеру?
Сунце залази. Сунце залази. Тако је, диши.
Нећу те повредити. Сунце залази.
Торе? -Да. -Шта ти десило с косом?
Неки чудни старац ју је одсекао. -Добро ти стоји. -Хвала.
Где смо? Како је Нат? -Нат је добро, сигуран сам. -Добро је?
А Соковија? -Соковија? -Град, Соковија. Јесмо ли га спасли?
Банеру, слушај. -Шта је? -Соковија. Ултрон. То је било пре 2 године.
Шта хоћеш да кажеш? -Па... -Шта?
Био сам Халк 2 године? -Бојим се да је тако.
Шта се до ђавола десило?
Банеру, треба нешто да знаш.
Неопходна активација гласом. -Банер.
Добро дошао, најјачи Осветниче. -Шта?
Бродски дневник.
Торе, где смо? -Да, што се тиче тога.
Сакар, саслушајте ме. Обратите пажњу, молим. Имам лоше вести.
Мој вољени, супериорни шампион је нестао.
Изађите на улице. Славите мог шампиона. -Ко је то?
Он управља овим местом. Живео си у његовој кући неко време.
Стварно? -Да. Много тога се десило. Борили смо се недавно.
Јесам ли победио? -Не, ја сам победио. Лако. -То ми не звучи истинито.
Истина је. -Изгледа да га је онај криминално заводљив Господар грома
украо.
Заводљиви Бог грома. Треба да идемо. -Не.
Ово је лоше. Ово је веома лоше.
Торе, мислим да паничим. -Не, не.
Немој да паничиш. Добро си. Обуци ово. -То је Тонијева одећа.
Знам, хајде. -Је ли он овде? -Није. Слушај, буди смирен. Важи?
Сунце залази. Сунце се спушта веома ниско. Сунце залази.
Узнемирен сам.
Веома сам узнемирен. Знате шта волим кад сам узнемирен? Кривицу.
Тренутно, тако сам расположен. А знате кога кривим?
Велики Мајсторе, ја... -Не прекидај ме!
Ево. -Зашто ми дајеш штап за топљење?
Прекидао ме је. То није злочин за смртну казну.
Где сам оно стао? Мој драгоцени шампион је нестао.
И за то је крив онај Господар грома. То је његова кривица. Твој брат.
Која год да је прича. Усвојени, или компликовани, знаш.
Сигурно постоји нека важна прича. И твој изазивач... -Драги пријатељу,
ако ми даш 12 сати, могу ти довести обојицу, живе. -Ја то могу за 2 сата.
Ја то могу за један сат. -Прекините ту.
Знате шта? Пробудио сам се јутрос размишљајући о јавном погубљењу.
Али засад, задовољићу се овим симпатичним "ко ће први да га нађе."
Време тече.
Шта си урадила? -Не одговарам теби, лакеју.
Зовем се Локи. И одговараћеш Великом Мајстору.
Зашто би ти помогла мом брату да побегне с оном зеленом будалом?
Ја никоме не помажем.
Ти си Валкира.
Мислио сам да су све Валкире умрле језивом смрћу.
Мудро бирај следеће речи.
Ужасно ми је жао. Мора да је то веома болно сећање.
Сунце залази. Спушта се веома ниско.
Сунце залази. Сунце залази. -Срање. -Сунце се спушта веома ниско.
Сунце се спушта ниско. -Да ли би престао да говориш то? -Остани смирен.
Смирен? Ја сам на ванземаљској планети!
То је само планета. Био си већ на планети.
Да! На једној! -Сад си био на две. То је добра ствар.
Ново искуство. Сјајно је. -Боже.
Моји неурони раде брже него што мој мозак може обрађивати информације.
Цела ствар је сасвим другачија овог пута.
У прошлости, одувек сам се осећао као да Халк и ја делимо волан.
Али овог пута изгледа као да је он имао кључеве од аута
а ја сам био закључан у гепеку.
Вратио си се, то је једино битно. -Не, није то битно.
Покушавам да ти кажем да ако се претворим у Халка опет,
Банер се можда никад неће вратити.
А ми смо заглавили на планети која је дизајнирана да ме стресира.
Нисмо заглавили. Наћи ћу начин да се вратимо кући. -Хвала.
Мада, не твом дому. У Асгард. Мом дому. -Шта?
Слушај, мој народ је у великој опасности.
Ти и ја се морамо борити против једног веома моћног бића
која је моја сестра. -Добро, то је толико лоше на толико много...
Нећу да се борим против твоје сестре. То је породичан проблем.
Не, она је зло биће. -Небитно ми је шта је.
Нећу више да се борим против бића. Доста ми је тога.
Зашто? -Само што сам ти рекао. Ако се претворим у Халка,
нећу више моћи да вратим. А тебе баш заболе.
Не, не. Састављам тим. Халк је ватра.
Стани. Само ме користиш да дођеш до Халка. -Шта? -То је одвратно. -Шта? Не!
Није ти стало до мене. Ти ми ниси пријатељ.
Не! Ја чак ни не волим Халка. Он је сав у фазону "смождити, смождити".
Ти ми се више свиђаш. -Хвала.
Али да будем искрен, што се тиче борбе против злих бића,
он је веома моћан и користан. -Да, Банер је моћан и користан такође.
Стварно? -Колико доктората Халк има? Нула.
Колико доктората Банер има? Седам.
Добро, не мораш да се бориш ни против кога.
Али у опасности смо овде, па морамо да идемо.
Шта радиш с тим? -Треба да се прерушим. Бегунац сам.
Ја треба да се прерушим. -Ти си се прерушио. -Бићу Тони Старк. -Шта?
Да. Тони и Циганин. -Не, ти ниси Тони. Ти си Брус. Брус Банер.
Зашто си ме онда обукао као Тонија? -Јер си био наг.
Добро, слажем се с тим. -Шта то радиш? Престани да радиш то!
Тони носи веома уске панталоне! -Престани! -Жао ми је.
Зашто се понашаш тако уврнуто? -Не знам.
Можда због чињенице да сам 2 године био заробљен
унутар чудовишта постао мало уврнут. -У реду је.
Добро си. Смири се. Хајде. Отићи ћемо у Асгард,
а ти никад више нећеш морати да мислиш на Халка. Важи? -Важи.
Халк! Халк!
Ово је лоше.
Банеру!
-Торе!
Здраво. -Здраво.
Ја сам хтео то да урадим. -Да, прва сам то урадила.
То је добро. Шта радиш овде?
Шта ти радиш овде? Мислила сам да одлазиш. -Скренуо сам с пута.
Која је фора с... -То је моја маска.
Али могу да ти видим лице. -Не можеш кад урадим ово.
Коса ти лепо изгледа. Свиђа ми се шта си урадила с њом.
Променила си фризуру? Можда је опрала?
Каква су она чуда на њеним очима? Људи које је убила?
Прелепа је и јака. -Ко је овај тип?
Пријатељ. -Ко? Ја? Ја сам Брус. -Имам осећај као да те знам.
И ја имам осећај као да те знам.
Провела сам године у конфузији
покушавајући да заборавим своју прошлост.
Сакар се чинио најбољим местом да се пије, заборави, и умре једног дана.
Мислио сам да превише пијеш и да ће те то вероватно убити.
Не планирам да баталим алкохол, али не желим да заборавим.
Не могу више игнорисати то. Ако ћу да умрем,
то могу такође пробадајући својим мачем срце те убилачке вештице. -Добро. -Да.
Хоћу рећи да желим бити у тиму. Има ли име?
Да, зове се Одмаздници. -Одмаздници?
Јер вршим одмазду. Ти вршиш одмазду.
Хоћеш одмазду? -Неодлучан сам.
Добро. -Такође, имам мировну понуду.
Изненађење!
Морао сам бити сигуран.
Здраво, Брусе. -Последњи пут кад сам те видео, покушао си све да побијеш.
Шта радиш ових дана? -Варира од тренутка до тренутка.
Да ли то је то Змајоочњак? -Јесте.
Боже. Ово је чувени мач Валкира.
Сакар и Асгард су скоро удаљени као и било која 2 позната система.
Најбоља опција нам је црвоточина надомак града.
Допунимо гориво на Ксандару и вратимо се у Асгард за око 18 месеци.
Не. Идемо кроз велику. -Ђавољи анус?
Анус? Само мало. Чији анус?
Нек се зна да нисам знао како се зове кад сам је одабрао.
То изгледа као колапсирајућа неутронска звезда унутар Ајнштајн-Розен моста.
Треба нам други брод. То би раскомадало мој. -У праву је.
Треба нам неки који ће издржати геодетско помицање од сингуларитета.
С помоћним системом управљања који може радити без компјутера на броду.
И треба нам брод с држачима за чаше, јер ћемо умрети. Зато, пиће!
Знам ли те? Имам осећај као да те знам. -И ја имам исти осећај. Чудно је.
Шта мислиш? Путовање непознатом метагалаксијом
кроз несталан космички портал.
Говорим о авантури. -Треба нам брод. -Треба нам брод.
Има један или два брода, најквалитетнији модели...
Не желим да намећем, али Велики Мајстор има веома много бродова.
Могуће да сам украо приступне шифре за његове безбедносне системе.
И одједном си обузет жељом да урадиш исправну ствар. -Забога, не.
Изгубио сам наклоност Великог Мајстора.
И у замену за шифре и приступ броду
тражим безбедан пролаз кроз Анус.
Говориш нам да нам можеш обезбедити приступ гаражи
без да се аларми активирају?
Да, брате, могу. -Добро, могу ли само... Брза информативна напомена.
Разговарао сам с њим пре пар минута и био је потпуно спреман да нас побије.
Мене је покушао да убије. -Да, и мене. Много пута.
Једном кад смо били деца, претворио се у змију, а зна да волим змије.
Посегнуо сам за змијом да јој се дивим
а он се претворио у себе и био је у фазону: "Да, то сам ја!"
И убо ме је. Имали смо 8 година тад. -Ако ћемо украсти брод,
биће потребно да одвучемо чуваре из палате. -Зашто не пустимо звер?
Зачепи. -Имате звер, момци?
Не, нема звери. Само се глупира.
Покренућемо револуцију. -Револуцију? -Објаснићу касније.
Ко оно беше овај тип? -Објаснићу касније.
То што излази из тебе, је ли то некаква протоплазма? Или су то јаја?
Личи на јаја.
Тражим Корга. -Ко пита?
Знам да ти питаш. Да ли још неко пита, или само ти?
Господар Грома шаље своје поздраве.
Револуција је почела... -Револуција? Како се то десило?
Не знам. Али аренин централни компјутер за дискове послушности је деактивиран
и робови су се наоружали. -Не свиђа ми се та реч.
Која? Централни компјутер? -Не. Зашто ми се не би свиђао
"централни компјутер"? Не, реч која почиње на "Р".
Извините, "затвореници с пословима" су се наоружали. -Добро. То је боље.
Слушај, треба да разговарамо.
Не слажем се. Отворени разговор никад није била јача страна наше породице.
Немаш ти појма. Дошао сам до многих откровења
од нашег последњег разговора.
Здраво! -Ћао.
Один нас је спојио, скоро је поетски да његова смрт треба да нас раздвоји.
Могли бисмо бити и странци сад. Два сина круне, препуштени себи самима.
Мислио сам да не желиш разговарати о томе?
Ево о чему се ради. Вероватно је боље да останем овде на Сакару.
Управо то сам и ја мислио.
Јеси ли се управо сложио са мном? -Дај, бре, ово место је савршено за тебе.
Дивље је, хаотично, без закона. Брате, биће ти сјајно овде.
Да ли стварно имаш толико лоше мишљење о мени?
Локи, много сам те волео.
Мислио сам да ћемо се борити раме уз раме заувек.
Али све у свему, ти си ти, ја сам ја.
Шта знам, можда и даље има доброте у теби,
али будимо искрени, наши путеви су се одавно раздвојили.
Да. Вероватно је најбоље да се никад више не видимо.
То си одувек желео.
Хајде да изведемо "Зовите помоћ." -Шта? -"Зовите помоћ".
Не. -Дај, бре, обожаваш то. -Мрзм то. -Сјајно је.
Упали сваки пут. -Понижавајуће је. -Имаш бољи план? -Не.
Извешћемо то. -Нећемо изводити "Зовите помоћ".
Зовите помоћ! Молим вас! Мој брат умире.
Зовите помоћ! Помозите му!
Класика. -И даље то мрзим.
Понижавајуће је. -За мене није.
Који брод нам је рекла да узмемо? -Комодор.
Добро.
Иако имам осећај да то неће бити много битно...
Локи. -Знам да сам те издао много пута,
али овог пута то стварно није ништа лично.
Награда за твоје хватање фино ће ме обезбедити.
Никад ниси имао осећања, је ли?
Лакше их је пустити да изгоре. -Слажем се.
Изгледа болно. Драги брате, постајеш предвидљив.
Ја ти верујем, ти ме издаш. Вртимо се у круг.
Локи, у животу је битно одрасти, променити се.
Али чини се да ти хоћеш остати исти. Хоћу да кажем
да ћеш заувек бити Бог преваре,
али могао си бити више од тога.
Оставићу ти ово овде. Имам неке ствари да одрадим, зато срећно.
Добро, могу ово прокљувити. То је само још један свемирски брод.
Одани Сакарци,
Господар грома ми је украо брод и мог омиљеног шампиона.
Сакарци, узлетите. Оборите га.
Немојте дозволити да напусти ову планету.
Добар хитац. -Хвала.
Отвори врата. -Добро.
Надам се да си чвршћи него што изгледаш. -Зашто?
Зар не би требало да узвраћамо ватром или тако нешто? -Да, требало би.
Где су топови на овом броду? -Нема их.
То је брод за разоноду. -Шта?
Велики Мајстор га је користио за провод, оргије и тако то.
Је ли она управо рекла да га Велики Мајстор користи за оргије? -Да.
Не пипај ништа.
Не, не!
Не!
Улази унутра. -За минут.
Вероватно треба да помогнем. Преузми волан. -Не. Не знам да пилотирам овим.
Ти си научник. Искористи један од својих доктората.
Ниједан од њих није за управљање ванземаљским свемирским бродовима!
Добро, хајде. Мора да има неки топ на овом чуду.
То изгледа као топ.
Рођендан ми је! Рођендан ми је!
Народе, прилазимо Ђавољем анусу!
Ено га. Наш излаз одавде.
Шта је ово?
Хвала. -Човече, укрцаћемо се у онај огроман свемирски брод.
Хоћеш и ти? -Изгледа да вам је очајнички потребан вођа.
Хвала.
Идемо!
Срање.
Асгардци, нека заведена душа
украла је Бифрост мач. Реците нам где је,
или биће последица.
Лоших.
Дакле...
Ти.
Не! Станите!
Молим вас.
Дакле? Егзекутору?
Станите! Станите.
Ја знам где је мач.
Никад нисам помислила да ћу се вратити овде.
Мислио да ће бити много лепши.
Хоћу рећи, није да није леп. Само, он гори.
Ево, овде горе у планинама. Топлотни трагови. Људи окупљени заједно.
Она долази по њих. -Остави ме у палати. Ја ћу је одвући.
И погинућеш? -Људи заробљени тамо доле су једино битни.
Док се ја бавим Хелом, вас двоје извуците све из Асгарда.
Како то да урадимо? -Имам човека на терену.
Асгарде.
Овде је.
Ево. Сад брод има топ. -Ја ћу преузети одавде.
Нашао сам ово у оружарници.
Срећно. -"Ваше величанство."
Немој да умреш.
Знаш на шта мислим.
Морамо наставити даље. Идите к Бифросту!
Сестро.
Још си жив.
Свиђа ми се шта си урадила с местом. Видим да га преуређујеш.
Изгледа да је наш отац решавао сваки проблем тако што га је гурао под тепих.
Или га избацивао.
Рекао ти је да си била достојна. Рекао је исто то мени. -Видиш,
никад га ниси познавао, не у његовом најбољем издању.
Один и ја смо давили у крви и сузама читаве цивилизације.
Шта мислиш одакле је све ово злато дошло? А онда, једног дана
одлучио је да постане доброћудан краљ. Да негује мир, да штити живот.
Да добије тебе. -Разумем зашто си љута.
А ти си моја сестра, и технички имаш право да захтеваш трон.
И веруј ми, волео бих да неко други влада. Али то не можеш бити ти.
Ти си најгора.
Добро, устани. Седиш на мом месту.
Отац ми је једном рекао да мудар краљ никад не тражи рат.
Али мора увек бити спреман за њега.
Назад!
Хајде!
Да будем искрена, очекивала сам више.
Хајмдале!
Мач!
Ево разлике између нас двоје. Ја сам Одиново прворођено дете,
легитимна наследница, спасилац Асгарда. А ти си ништа.
Тако је једноставно. Чак и слеп човек то може видети.
Сад ме подсећаш на тату.
Овај глупи пас неће да умре!
Све ће бити у реду. Ја ћу ово. Хоћеш да знаш ко сам?
О чему говориш до ђавола? -Видећеш.
Видиш? Нико неће никуд отићи. Докопаћу се оног мача
чак и ако будем морала да их све побијем да то урадим.
Здраво, човече.
Ја сам Корг. Ово је Мик.
Укрцаћемо се на онај свемирски брод и отићи ћемо одавде. Хоћеш и ти?
Ваш спасилац је овде!
Да ли сам вам недостајао? Сви на онај брод, сместа.
Добро дошао кући. Видео сам да долазиш. -Наравно да си видео.
Храбар покушај, али никад ниси имао шансе. Видиш ли?
Ја нисам краљица, ни чудовиште.
Ја сам Богиња смрти. Чега ти оно беше Бог?
Чак и кад си имао два ока само си видео половину слике.
Она је превише јака. Без свог чекића, не могу...
Јеси ли ти Тор, Бог чекића?
Тај чекић ти је помагао да контролишеш своју моћ, да је концентришеш.
Али он никад није био извор твоје снаге.
Прекасно је. Већ је заузела Асгард.
Асгард није место. Никад није ни био. Ово би могао бити Асгард.
Асгард је тамо где су наши људи.
Чак и сад, у овом тренутку, тим људима треба твоја помоћ.
Ја нисам јак као ти.
Не. Ти си јачи.
Реци ми, брате, чега ти оно беше Бог?
Касниш. -Фали ти око. -Ово није готово.
Мислим да треба да расформирамо Одмазднике.
Дрмни је муњом. -Управо сам је дрмнуо највећом муњом у историји муња.
Мрка капа.
Морамо је задржати док се сви не укрцају. -Неће се завршити тамо.
Што је Хела дуже на Асгарду, постајаће моћнија.
Ловиће нас. Морамо је зауставити овде и сад.
Шта ћемо да радимо? -Нећу да изводим "Зовите помоћ."
Асгард није место, то су људи.
Локи, ово није имало везе са спречавањем Рагнарока,
већ с изазивањем Рагнарока. Суртурова круна, у трезору.
То је једини начин. -Смео потез, брате.
Чак и за мене.
Хоћемо ли? -После тебе.
Ово је лудо.
Идите! Идите сместа!
За Асгард.
Хела!
Помоћу Вечног пламена, васкрснут си.
Хела! Доста!
Хоћеш Асгард? Твој је. -Коју год игру да играш, неће ти успети.
Не можеш ме победити. -Не, знам.
Али он може.
Не.
Дрхти предамном, Асгарде, јер сам ја твоја казна!
Људи су безбедни. То је једино битно.
Испуњавамо пророчанство. -Мрзим то пророчанство.
И ја, али немамо избора. Суртур уништавајући Асгард,
уништиће Хелу, тако да наш народ може живети.
Морамо га пустити да доврши свој посао, иначе...
Не!
Халк, стани, морону!
Халк, стани! Једном у животу немој да разбијаш.
Велико чудовиште! -Идемо!
Добро.
Ја сам асгардова пропаст!
Оштећење није превише озбиљно. Све док су темељи још јаки,
можемо обновити ово место. Постаће уточиште
за све људе и ванземаљце из универзума.
Тих темеља нема више. Жао ми је.
Шта сам урадио? -Спасао си нас истребљења.
Асгард није место, то су људи.
Пристаје ти.
Можда ипак ниси толико лош, брате. -Можда нисам.
Хвала. Да си овде, чак бих те можда и загрлио.
Овде сам.
Твој трон.
Дакле, краљ Асгарда.
Куда? -Нисам сигуран.
Неки предлог?
Мик, одакле си ти? -Мик је мртав.
Да, случајно сам га нагазио на мосту.
Осетио сам толику кривицу да га носим цео дан.
Мик, жив си. Жив је, народе. Које беше твоје питање, брате?
Земља, значи.
ИМА ЈОШ...
Стварно мислиш да је добра идеја да се вратимо на Земљу?
Да, наравно! Земљани ме воле. Веома сам популаран.
Дај да то другачије формулишем.
Стварно мислиш да је добра идеја да одведеш мене назад на Земљу?
Вероватно није, да будем искрен.
Не бих бринуо, брате. Имам осећај да ће све испасти добро.
И ИМА ЈОШ...
Брате.
Морам рећи да сам поносан на све вас.
Ова револуција је била веома успешна. Ура за нас! Тапшање по леђима.
Тапшање по леђима. Хајде. Не? И ја. Јер сам играо важну улогу у њој.
Не можете имати револуције без некога да збаците. Молим и други пут.
И нерешено је.