ТЕХАС
Привіт.
Ти сьогодні рано.
Так.
Ти ж мала показувати будинок.
Я все скасувала.
Усе добре?
Буде.
Сподіваюсь.
Щось сталося з Анною?
Ні, вона в порядку.
Тож…
що відбувається?
Я знаю про тебе і Вів'єн.
Кого?
-Можу пояснити. -Не треба пояснень.
Вислухай мене.
Присядь.
Усе не так, як здається.
Звісно.
Ти трахав жінку на ім'я Вів'єн.
Студентку твоїх літературних курсів.
Вона знає, що ти одружений?
Мені вкрай шкода.
Я полегшу твою долю.
Я не подам на розлучення.
Я люблю нашу сім'ю і люблю життя, яке ми побудували,
і я не відкину його.
Можна піти до психолога.
По-перше,
ти ніколи не побачишся з Вів'єн.
Лише щоб сказати, що це кінець.
Звісно.
По-друге…
жоден з нас не скаже про це Анні.
Що ж, згоден.
По-третє, ми поїдемо у відпустку.
-Що? -У сімейну відпустку.
Ти, я та Анна.
-Добре. -Наше життя, наша сім'я —
для мене важливіші за все на світі.
Для мене теж.
А тепер…
поїдь забери Анну з футболу, будь ласка.
ДІМ БІЛЯ ЗАТОКИ
Ну і чому я маю їхати з вами?
Ще замала, аби бути сама вдома.
-Майже на місці? -Це сюрприз.
Я знаю, що саме ти обрала це місце.
Спекотне, в чорта на болоті,
а ще й нудне.
Ти ж знаєш, як кажуть.
«Немає нудних місць.
-Є нудні люди». -«Нудні люди».
Правильно.
У її віці
я б теж не хотів провести тут тиждень.
Дякую, що потураєш мені.
-Я не це мав на увазі. Просто… -Звісно.
Послухай.
Я стараюсь.
Старайся краще.
Ого.
Ти ще басейн не бачила.
Срань господня.
Стеж за язиком.
Але ж реально, тату. Будинок величезний.
Ми дійсно тут зупинимось?
Я не один місяць казала про нього.
Що хочу сюди. Показувала тобі онлайн.
Але ж ти не пам'ятаєш?
Ну, так.
Власник продає дім, тож найняв моє агентство.
На ринку буде через місяць. А доти нам можна тут пожити.
Його здавали в оренду.
Це я теж казала, але ти не пам'ятаєш.
Кому потрібен дім у цій глушині?
Багатію, який втомився від людей.
Візьми валізи.
Тут гарно.
Тепер уже не так нудно?
Продавець будинку — якийсь стариган?
Чесно кажучи, я нічого про нього не знаю.
Це частина трасту. Вісімдесят гектарів землі.
Усе через посередників.
Мене попросили попрацювати над переліком майна.
Виходь, Таб-Табе.
Привіт, котику.
Не випускай Таб-Таба на вулицю. Там койоти.
Можна обрати спальню?
Звісно. Спальні нагорі.
Що тепер?
Слід установити камеру для віртуального туру.
Вибач, упустив.
Господи Ісусе!
Я б щось випив.
За 30 кілометрів звідси є крамниця.
Бачила вивіску.
Можна купити продукти та вино.
Думала сьогодні приготувати котлети з телятини.
Я можу посмажити бургери.
Ми з Анною ненавидимо телятину.
Чудово.
Значить, котлети.
Так, я винен, але не треба бути такою уїдливою.
Я уїдлива?
Я більше не знаю правил цієї гри.
Це твоя ідея приїхати сюди.
І тобі пощастило, бо інакше розлучення,
та навряд чи тобі б це сподобалось.
Так, ти б забрала Анну й гроші.
Я вже чув ці погрози раніше.
Вони, певно, реальні.
Ненавиджу це.
Я теж.
Знаєш що? Я б теж випила.
Поїдь по їжу та вино.
Анно, ходімо. Мама дала нам доручення.
-Та ну. Я розважаюся. -Так, знаю.
Ось, тримай.
Допоможи мені.
ЖИВА НАЖИВА І СНАСТІ ХОЛОДНЕ ПИВО
Ого.
Ми тут схожі на міських піжонів.
Ми скрізь міські піжони, тату.
СУЧАСНА ДІВЧИНА 99 СЕКС-ПОРАД, ЩОБ ЗАВЕСТИ ЙОГО
-Не поможеш мені з покупками? -Вибач.
Старенькі журнали мод цікавіші.
-Що ти від мене хочеш? -Добре.
Котлети з телятини Акційна ціна!
Привіт.
Що читаєш?
Нічого.
Звідки ти?
З Х'юстона.
Ого. Далеченько.
Мене звати Айзек.
Я Анна.
Знаєш що, Анно? Ти схожа на мою колишню.
-Дійсно? -Так.
Однак куди гарніша.
Де ви з татом зупинилися? Бачив, ви приїхали разом.
Мама теж із нами.
Вони не ладнають.
Суворі до тебе?
Ні. Нормальні.
Ми зупинилися у тому великому домі біля затоки,
у самій глушині.
Наче знаю його. Тридцять кілометрів на схід?
Десь так.
Кермував тато. Тож…
Скільки тобі?
Майже 15.
Дійсно? А на вигляд старша.
Треба поїсти морозива разом.
Мені 18. Я буду за кермом.
З ким ти розмовляла?
Вже знайшла друзів?
Замовкни.
Сканер зламаний.
Допоможеш запакувати?
Так.
Мама сказала, тобі тут буде добре.
А не сказала взяти телятину?
Ну, тут її немає.
Ти лише поглянь.
-Цукерки-шипучки. -Яка гидота.
Ти про що? Ти ж їх колись любила.
Так, коли мені було десять.
-Та ну, тату. -Знаєте що?
Додайте їх.
Гаразд.
З вас 58,06$.
Тримайте 60.
Решти не треба.
Дякую.
Ось, тримай.
Тату, ти в порядку?
ЗА ТОБОЮ СПОСТЕРІГАЄ ДИЯВОЛ
Старий якийсь дивний, еге ж?
Та наче ні. А що?
Може, є крамниця ближче до нашого будинку.
Я не проти їздити й сюди.
-Тату. -Що?
-Можна дивне запитання? -Давай.
У вас із мамою все гаразд?
У якому сенсі?
Не роби цього.
Не ухиляйся, як мама.
Будь чесним.
Шлюб — це тяжка праця,
й інколи все йде не так, як сподівався.
Ви розлучитеся?
-Ні. -Не психуй.
-Усе добре. Чхати. -Хто психує?
Батьки усіх моїх друзів розлучені.
-Слухай. -То й що?
Не думай так, добре?
Що ж…
Я люблю вас обох.
-Хочу, щоб ти знав. -Добре.
Інколи я думаю: «Звідки в мене така мудра донька?»
А потім думаю: «Мабуть, у неї дуже мудрий тато».
Щодо цього я не певна.
Вилазь.
Може, Тобі потрібен друг.
Було б класно.
Мама?
Джесс?
Мама?
Джесс?
Мама?
Ця клята хрінь не відчиняється.
Не лайся.
-Двері не відчиняються? -Ні, люк у Мангеттені.
Так, двері.
А я маю зайти туди для віртуального туру.
Не маєш ключа?
Є від будинку, басейну, поштової скриньки, але не від цих дверей.
Джесс, дозволь, я тобі допоможу.
Гаразд.
Так, не відчиняються.
-Так. -Мені їх вибити?
Поки не треба.
Купив телятину?
Не було.
А що взяв натомість?
М'ясо, аби посмажити бургери.
Дайте я подивлюся.
Жодного сонячного світла.
Дивина.
Цієї кімнати не було на плані.
Думаю, це може бути комора
або ж укриття.
Моторошно.
Я відчиню.
Я можу допомогти?
Так. Отже, ви — мама Анни.
А ви хто такий?
Я Айзек. Друг.
Друг Анни?
Ми зустрілися у крамниці дідуся.
-І? -Хотів запросити вас
і вашу сім'ю на вечерю.
Ми ваші сусіди, живемо неподалік.
Дуже мило з твого боку, Айзеку.
Пробач, але в нас інші плани.
Ми у сімейній відпустці. Певна, ти зрозумієш.
Розумію.
На вечерю будуть котлети з телятини.
Їх у нас багато.
Котлети з телятини, у вашій крамниці?
Так. Учора була крупна поставка.
Вони на вітрині. Важко не помітити.
Напиши свою адресу, Айзеку.
Я передумала: ми радо до вас приєднаємось.
Кажу тобі.
Я їх не бачив.
Чи, може, він бреше про ці бісові котлети.
Не він бреше. А ти.
Чому ти віриш незнайомцю, а не мені?
Не хотів тобі нічого казати,
але старий у крамничці написав ці слова на чеку.
«За тобою спостерігає диявол».
Може, він пожартував чи…
Не хочу вечеряти з лячними місцевими,
щоб ти довела правоту.
Що ж, я теж не хочу.
Гаразд. То, може, годі вже?
Досить. Ти і так гарна.
Та що з тобою таке?
Чому не купив телятину?
Кажу ж.
-Я її не бачив. -Бачив.
Але ти її ненавидиш, тому й не купив.
Бо ти робиш, що заманеться, і чхати на наслідки.
Ти зараз не лише про телятину.
Ого, та ти бісів геній.
Знаєш, Анна теж не любить телятину.
Та ти про дочку не думаєш.
Я лише про неї і думаю.
-Дійсно? -Дійсно.
Вона б здивувалася, якби це почула.
Тож зараз я погана матір?
Не ти поганий батько, зрадник.
Звісно ж, не ти. Ні.
Ти хороший, а я сволота.
То, значить, так?
Такими показуєш нас Анні?
Я тут не лишуся, через емоційне насилля.
Іди до своєї хвойди.
З нею я хоча б почувався добре.
А з тобою мені хочеться вени різати.
То, бляха, ріж.
Ти розбив мені серце.
Господи.
Я кохала тебе.
І зараз кохаю.
-Я твоя дружина. -Знаю.
Як ти міг мене зрадити?
Як ти міг учинити так з нами?
Твоя правда. Пробач. Не знаю, що зі мною не так.
Ти порвав з тією жінкою?
Так. Між мною та Вів'єн усе скінчено.
Присягаєшся?
Життям Анни.
Бо саме тому
я привезла нас сюди. Я…
Я не хотіла, щоб ти бачився з нею.
Хотіла дати нам шанс відновити стосунки.
Я звернуся за допомогою.
Я просто…
Господи.
Тобі так важко вірити.
Ти постійно завдаєш мені болю.
Пробач.
Я хочу, щоб усе було, як раніше.
У нас усе буде добре.
Усе буде добре.
Мамо! Тату!
Ой.
Ти в нормі, сонечко?
-Так. -Здається, припинилася.
Таке трапляється, коли в неї стрес.
На кого я схожа?
На супермодель, яку вдарили в носа.
Тепер маємо причину побути вдома.
Хлопець не дав мені свій номер.
Він Айзек.
-То й що, що не подзвонимо? -Він Айзек.
Не можна отак от обманути їх,
вони ж готують вечерю.
Гаразд, що ж…
А якщо вони зчинять безлад у домі?
Зранку я поїду до крамниці та вибачусь.
Не хочу, щоб Айзек бачив мене таку.
-Знаю, люба. -Якщо це повториться?
-Добре. -Ми самі добре повечеряємо.
Лише ми втрьох.
Хвилиночку!
Вітаю, батьки Анни.
-Що ти тут робиш? -Перепрошую.
Знаю, ви мали б до нас приїхати,
та сталося дивне.
-Що? -Духовка зламалася.
-Серйозно? -Так.
Тож ми вчинили якнайкраще.
Узяли продукти, зготуємо тут.
Вони у вантажівці з моїм дідусем.
Котлети з телятини, цибуля, морква, крупа.
Дідусь добряче готує.
Ми навіть купили пляшку вина.
Так заведено у затоці.
Можна нам увійти?
Ми й посуд помиємо.
Так, звісно, прошу.
Агов, дідусю! Нам дозволили увійти.
Чудово.
Заходь.
-Дякую, що готуєте. -Та пусте.
Мене звати Джон.
Записка, яку ви мені написали,
та, на чеку…
Пам'ятаю.
Що малося на увазі?
Подайте мірну чашку.
Маленьку.
Інколи…
коли людина коїть щось лихе, вона відчиняє двері.
Я не розумію.
Ви певні?
Диявол весь час спостерігає за нами.
Дехто запрошує його увійти. Дехто ні.
Я подумав, вам треба це почути, але…
не хотів казати перед вашою донькою.
Без образ, я не вірю в диявола.
Диявол вірить у вас.
Дякую. Я дуже вдячний.
Його звати Тобі.
Ми кличемо його Таб-Таб.
Він тебе вподобав.
Коти відчувають більше за людей.
Ну ж бо, Таб-Табе. Іди.
Камера увімкнена?
Ні.
То значить, ти живеш лише з дідусем?
Так. Мої батьки померли.
Він виростив мене сам.
-Чому померли батьки? -Анно.
Не треба. Це грубо.
Усе добре.
Я б теж зацікавився.
У них був рак кісток.
-В обох? -Так.
Дідусь каже, це найболісніша смерть.
Але він верзе багато маячні.
Він божевільний.
Які тут школи в околицях?
А що? Переїдете з Анною сюди?
Ні.
Я небагато знаю про школи.
Дідусь навчив мене усього.
Колись крамниця стане моєю.
Це ж круто.
Дійсно так вважаєш?
Так.
Гарна сорочка. Під колір очей.
Скільки тобі, Айзеку?
Вісімнадцять.
Відрощую бороду.
Знаєш, хто власник цього будинку?
Знаю про нього небагато.
Його тут не буває.
Справді?
Але ж ви найближчі сусіди, думала, знаєш.
Народ, вечеря майже готова, на вигляд смачна.
Чудово.
Ви прекрасний кухар.
Дідусеві усе до снаги.
Певен, твоя мама теж добре готує.
-Вона… -Усе добре, серденько.
Готування не для мене.
Я ніколи цим не цікавилася.
У нас куховарство — не інтерес.
А необхідність.
У нас немає ресторанів.
Не готуєш — ходиш голодним.
Я вмію готувати, Айзеку. Просто це не моя пристрасть.
Усі мають якусь пристрасть.
Можна я запалю свічки?
Можна.
Було б добре.
Айзеку.
Так.
Звідки ти знав, де лежать свічки?
Просто вгадав. Оце так.
Певно, не лише коти мають деякі здібності.
Кумедні речі кажу, правда, дідусю?
Боже, знаєте…
У мене немає сірників.
Я пошукаю на кухні.
Джоне, допоможи.
Я хочу, щоб вони поїхали геть.
Послухай, вони дивні,
але вони нічого не зробили.
Ти бачив, як цей хлопець дивиться на Анну?
Звідки він знав, де свічки?
Гаразд, ми поїмо і скажемо, що лягаємо спати.
Хочу позбутися їх швидше.
Кажу, не можна їх злити.
Добре.
Нехай забираються, щойно ми поїмо.
Не хочу лишати Анну з ними.
Чорт, забули сірники.
Ходімо. Скажу, що не знайшли.
Мамо, тату, Айзек учинив дещо круте.
Що, знайшов сірники?
Він запалив свічки доторком пальців.
Повториш цей трюк?
Я покажу тобі куди більше трюків, Анно.
Айзеку, ми з Джоном поговорили.
Ми вдячні за вечерю,
але ми втомилися від поїздки
і ляжемо спати рано, одразу після вечері.
Хотіла дати знати це вам з дідусем.
Ого, дідусю. Ти чув?
Нас запросили на ніч.
Ні, я…
Ми зворушені.
Нас ніхто не запрошував лишитися тут на ніч раніше.
Я не запрошую вас лишитися. Я…
Я кажу, що вам треба поїхати після вечері,
а може й раніше.
Але у нас морозиво на десерт.
З'їмо після вашого від'їзду.
Та ну.
Що ми зробили?
Я знаю, у будинку купа місця для всіх.
Шість спалень, якщо не помиляюсь.
Не враховуючи ігрову.
Та вітальню.
Чи навіть ту замкнену кімнату.
Звідки ти знаєш про неї?
А ви як думаєте?
Ти вже тут бував.
Дівчинко, у тебе кров з носа.
Мамо, мені зле.
Господи.
Анно.
Візьми її.
Заради всього святого.
Я до туалету.
-Анно. -Доню?
-До вітальні її. -Добре.
Анно.
Отямся.
Отямся. Гей.
Агов.
Агов, ти в порядку?
Гей, люба.
-Чуєш мій голос? -Ти мене чуєш?
Мама тут. Я з тобою.
З тобою все добре.
Мамо.
Що сталося?
Ти знепритомніла.
Знову носова кровотеча.
Мені треба вмитися.
Усе добре. Я вже бачив кров.
-Куди більше крові. -Іди звідси.
Не певен, що ви цього хочете.
Вона хоче. Нашій доньці недобре.
Тату, я в нормі.
-Ні, Айзеку. -Ні.
Усьому є межа. Їдь геть.
Дідусь може прийти нескоро. У нього буває розлад шлунку.
-Чекай у вантажівці. -Мамо.
-Усе добре. -Ого.
Здається, мене тільки ваш кіт і любить.
Готуєш котлети незнайомцям і що отримуєш натомість?
Однак я тобі подобаюся, Анно?
Я знаю.
-Як чоловік жінці. -Годі!
Досить, Айзеку. Вимітайся.
Я знав, що ви не потрапите до кімнати.
До неї є один ключ.
Здається, дідусь б'ється з вашим котом.
Тобі?
Зажди.
Тобі.
-Тобі! -Що тут, в біса, коїться?
Ви чіпали нашого кота?
Я лише шукав туалет.
-Кіт вбіг туди. -Тобі!
-Адже двері були відчинені. -Тобі.
Може, я випадково зачинив їх.
Не брешіть. Двері не відчиняли.
Дідусь ніколи не бреше.
Тобі.
Стоп, у вас що, теж є ключ?
Тобі!
Дай ключ. Дай його мені.
-Тобі! -Дай чортів ключ!
-Цей ключ? -Так!
-Дай сюди. -Ісусе.
Дідусю, він завдає мені болю.
Бачите, Джоне? Я ж казав, що покажу трюки.
Що відбувається?
Добре, що в нас є свічки.
Анна, доню, ти як?
Забирайте онука і вшивайтеся.
-Він мені не онук. -Що?
Що це означає?
Те і означає — він мені не онук.
Гаразд, знаєте, що?
Дайте ключ. Ми заберемо кота. Я викличу копів.
З нас досить.
Тобі мучать, тату! Його хтось мучить!
Зроби щось, тату.
Тобі.
О боже…
Тобі мертвий?
Послухай, дай мені ключ!
У задній кишені.
Господи Ісусе.
Оце так.
-Відчиняю! -Ні. Стій!
-Джоне, прошу, стій. -Я відчиняю двері.
Ми чули… Там хтось є.
-Тобі там! Відчиняй! -Там хтось…
Там хтось інший. Ми чули. Не треба…
За дверима може чекати койот.
Койот. Що ж, погана новина для Таб-Таба.
Ні. З мене годі!
-Я відчиняю двері! -Не треба!
-Назад! -Сказився?
-Прошу, Джоне, ходімо. -Ну ж бо!
Відчини двері, тату.
Чорт, я приніс не той ключ.
Добре. Ходімо звідси.
-Ми можемо піти? О боже! -Ні!
Не можна лишати Тобі, мамо!
Послухай. Це лише кіт. Ми купимо іншого кота.
Обіцяю.
Дідусю, ти знайшов туалет?
-Так. Он там. -Треба йти звідси.
Звісно. Тепер пригадую.
Шкода вашого кота.
Пішов ти.
Послухайте, ідіть зі мною.
Треба поговорити, доки Айзек не повернувся.
-Ідіть за мною. -Іди сюди.
Треба йти.
Значить, ви хочете нас пограбувати?
У вас немає того, що нам потрібно.
Тоді навіщо ви тут?
Як я вже казав йому.
Коли людина коїть щось лихе, вона відчиняє двері.
Ви навіжений. І хлопець такий же.
Щось лихе? Наприклад?
Бреше.
Зраджує.
Убиває.
-Ви хіба Біблію не читаєте? -О боже.
У крамниці Айзек був добрим до мене.
Казав, що я, як його колишня.
А тепер такий жорстокий.
Так, що ж,
така сутність Айзека.
Якщо Айзек не ваш онук, то хто він такий?
Він з'явився одного літа.
Прийшов прямо із затоки.
Сказав, що батьки померли, в нього лишилося трохи грошей.
Навіть прізвища не називав.
Але йому не було, де жити.
Він не мав майна.
Тож я взяв його до себе.
-Взяли до себе? -Мовчати!
Я ще не закінчив.
У нього не було освіти,
але були християнські чесноти.
До слова, я вважаю себе його помічником.
Господи.
Скільки він жив з вами?
Складно сказати. Лік часу втрачається
біля затоки.
Може, кілька років.
Може, десятки.
Не може бути.
Річ у тім…
що він узагалі не старіє.
У нього добре виходять ці кляті фокуси.
Для мене він має той же вигляд.
Років на 18.
-Маячня. -Нехай продовжує.
-Ні, це маячня! -Хай каже!
Я увімкну музику.
Щоб Айзек нас не почув.
Хочу розказати ще дещо.
Джин Еллісон Найкращі хіти
Тобто вона все про нас дізналася?
Я був недостатньо обачним. Був ідіотом.
Так, вона вистежила мене. Я сам щойно дізнався.
Може, вона й зараз стежить.
Не цю пісню я шукав.
Невже вона знає?
Вона тягне мене з Анною у поїздку. Я…
-Що це? Що це таке? -Боже, я все зіпсував.
-Усе буде добре. -Кажу тобі,
вона розлючена.
Навіть не уявляєш.
Відтепер слід бути обачнішим.
Коли я повернуся, все зміниться, Вів'єн.
Я подам на розлучення, і ми заживемо разом.
Ні!
Так.
-Ні. -Так.
-Та ну. -Усе добре.
Джессіко, прошу. Я не знаю, що тут відбувається.
Я так тебе кохаю.
А я тебе ще сильніше.
Звідки у вас запис?
Один з магічних трюків Айзека.
Слухайте. До біса магію.
То було насправді?
Так, насправді.
Значить, ти і далі бачишся з Вів'єн. Так?
Так?
І ти збираєшся…
розлучитися зі мною?
Ні. Попри мої слова, я не збирався розлучатися.
Боже. Ти весь цей час водив за носа нас обох,
ти брехав мені.
Не можу повірити.
Ні, тільки не починай свої психи.
Що хочу, те і починаю.
Не перед Анною.
Не перед Анною? Ах ти шмат лайна.
Тату, ти кидаєш нас із мамою?
Я вас уб'ю.
Погляньте.
«Найкращі хіти» Джина Еллісона. Бачите?
Ні. Ви брешете, і хлопець також.
Хочете напакостити мені.
Ми з Анною їдемо негайно.
-Прошу, ні. -Ти гидкий.
-Не треба. -Бачиш?
Іди до пекла.
Тепер я подаю на розлучення.
-Послухай, Джессіко! -Я йду.
-Ну ж бо, підводься. -Я не залишу тата.
Джессіко!
Я йду.
Друзі? Що я пропустив?
Тобі?
Господи.
Заждіть, я збагнув.
Окрім Анни…
ви всі в це вплутані, правильно?
-У що? -У це.
Ви всі змовилися.
У тебе і старого ключі від замкненої кімнати.
А ти,
ти вже знаєш їх і заплатила їм.
Ти мене підставила і якось зробила запис.
А тепер ти мені мстишся.
Ти не хочеш відновити наш шлюб. Ти жадаєш помсти.
Ти сказився.
Я знав, що ти жорстока. Знав.
Але не знав, що ти психопатка.
Як ти могла так з Анною?
Я ніколи не зустрічала цих людей.
-Я нацькую на тебе поліцію. -Викликай.
Так. У кого мій телефон?
-Де мій телефон? -Стій, тату! Не треба!
Може, це Вів'єн підставила тебе.
Думав про таке?
Ти брехун і зрадник. Покидьок.
А вона, ймовірно, така ж, як ти.
Це ти стежила за мною, переслідувала мене.
Так. Що, як вона діє так само?
Прошу, припиніть!
До того, як увімкнули цей запис…
що ви збиралися сказати?
Що ви маєте дещо побачити у замкненій кімнаті.
-Срань господня! -Що?
Там хтось є.
Де?
Я бачила щось біля води.
Може, койот.
Так, може. А може, вовк.
Чи навіть дикий пес.
Там!
-Не бачу. Куди ви дивитесь? -Ні, я теж бачила.
Можливо, просто койот. Чи вовк.
Краще убезпечити себе.
Добре, що тут є рушниця.
Ого.
Не хвилюйтеся.
Праведні виживуть.
-Просто будьте обачні. -Зажди.
Як працює камера?
Поглянь, дідусю. Я кінозірка.
Мене тільки не знімай.
Айзеку.
Айзеку, що тобі треба?
Подбайте про цю камеру.
Колись я стану знаменитим.
Як Чарльз Менсон.
Ви чули про сина Божого.
А у сатани є син?
Тема для роздумів.
Прошу, опусти рушницю.
-Ходімо на вулицю, Джоне. -Ні.
-Чому? -Бо ти мене пристрелиш.
Пристрелю?
Я думав на койотів полювати.
Ми можемо поговорити про це, будь ласка?
Опусти рушницю, будь ласка.
-Будь ласка. -Джессіко.
Гаразд.
Залишу рушницю дідусеві.
Він буде тут з вашими дружиною і дочкою.
Добре, Джоне. Без рушниці.
Ходімо прогуляємось.
-Джоне. -Ні, тату.
Лишайтеся тут. Я буду в нормі.
-Тату, не йди. Не треба. -Усе добре.
-Не йди, тату. Ні. -Знаю.
Усе гаразд.
Ну ж бо, дівчинко.
Не бійся мене.
Я не бабай.
Ми не про це домовлялися.
Ти маєш лише пограбувати нас і пристрелити Джессіку.
То що ти, в біса, виробляєш?
Що ти, в біса, вимагаєш?
Як записали мою розмову з Вів'єн?
-Магія. -Дійсно?
-Так. -Я маю виглядати безгрішним,
а ти — грати правдоподібно, задля Анни.
А я граю не правдоподібно?
Вони не знають, що мені 21, що я служив у армії.
Але ти псуєш мій план.
Псую?
Не я намагаюся вбити дружину.
Не кажи цього.
-«Убити»? Убити. -Не кажи цього.
-Слово не подобається.
-Убити. -Не кажи цього.
Не кажи цього, Айзеку.
Пусти мене.
То був ідеальний план.
Я знав, що ми сюди приїдемо.
Вона голову проточила мені цим дурним будинком.
Я стільки все обдумував і шукав тебе.
Так.
Найманого вбивцю знайти непросто.
Треба відвідувати похмурі місця.
Як усе піде не так, я тобі не заплачу.
Так, бо опинишся у в'язниці.
І ти також.
Разом з тим навіженим старим.
Він більше не побачить сонця.
Ти сядеш на електричний стілець.
Адже це ти все спланував.
Ми лише селяни.
Що сталося з нашим котом у тій кімнаті?
Може, койот загриз його, а я воскресив.
Я про це й кажу.
Ти припиняєш лякати людей вуду
і виконуєш свою роботу.
Це і є моя робота.
Гаразд.
Дотримуйся плану — і отримаєш свої 100 штук.
А потім поїдеш до Мексики, як планували.
Ти намагаєшся контролювати мене.
Ти прагнеш смерті дружини,
хорошої історії для доньки,
для копів і твоєї новенької дівчини.
Це потребує зусиль.
Потребує довіри.
Певен, що хочеш пройти через усе це?
Ми можемо зараз же скасувати все.
Ні, ми все зробимо, але відтепер грай за правилами.
-Гаразд. -Гаразд.
Тож іди в дім, пограбуй нас,
а коли підемо до тієї кімнати,
прострель Джессіці голову і забирайся нахрін.
Добре.
Щось вони довго.
Увімкнути музику знову?
Не треба.
Ні, і так піде.
Як…
Як вас звати насправді?
Називайте дідусем.
Дідусь, значить.
Хочу попросити вас дещо.
Так?
Я думаю, з Айзеком щось не так.
Гадаю, він лихий і хоче завдавати шкоду людям.
Так, інколи я теж так думаю.
Але ви не такий, як він.
Судячи з того, що я бачила.
Тож…
Хочу запропонувати дещо.
-Запропонувати? -Так.
Відпустіть нас із донькою.
Ми втечемо, Айзек не помітить.
Сядемо в автівку і поїдемо геть.
-А як же тато? -Тихо.
Ви поїдете в поліцію.
Скажу їм, що ви не винний.
Скажу, що ви такий же заручник, як ми.
Але в мене рушниця.
Айзек вас примусив.
Я знаю.
Я не відвернуся від нього.
Якщо ви нас відпустите, віддам усе, що маю.
Мамо, а як же тато?
Не лишати ж його помирати.
Тихо.
Вони майже тут.
От чорт.
Невже ти хотіла кинути тата?
Не кажи йому.
Койота не зустріли.
Але трохи поговорили.
Ваш чоловік має рацію.
Ми вас грабуємо.
Ми з дідусем замкнемо вас у тій кімнаті.
Ми тижнями прокрадалися в цей будинок.
Думали, ви нові власники.
Проста невдача.
Як рак кісток.
-Замкнете нас у кімнаті? -Так.
Візьмемо ваші гроші та автівку.
Так вони планували від початку.
Ми ж помремо в тій кімнаті. Як нам вийти?
Ми викличемо поліцію, залишимо анонімну записку.
У кімнаті лишу вам їжу і воду.
Дякую. Я їм вірю.
Ти придурок. Вони не викличуть поліцію.
Моїй доньці 14 років.
Благаю, прошу вас, не робіть цього.
-Даю вам слово. -Твоє слово?
-І ламаного гроша не варте. -Охолонь.
Твоє варте ще менше. Охолонути? Чого б це?
Джесс.
Кімната або куля в лоб.
Гаразд.
Не гайте час.
Що це за місце?
Нащо ви це робите?
Нам слід забути про наші суперечки
і чинити, як… -Не говори до мене!
Ви перший, Джоне.
Я?
-Усе гаразд. -Тату.
-Уперед. -Ні.
-Добре.
Тату.
Ну ж бо.
Айзек?
Айзеку, ти що робиш?
Повертаю тебе на твоє місце.
Айзеку, випусти мене.
Джоне.
Айзек? Випусти мене.
Слухай, Джоне.
Убивце.
Випусти мене, Айзеку.
Айзеку.
Я тебе вб'ю!
Айзеку, відчини двері! Відчини!
Я тебе на шмаття порву.
Розумієте,
гадаю, він не раз зраджував вас
з багатьма жінками.
Але ж ви завжди приймали його?
-Про що він? -Гадки не маю.
Анно.
Доню. Не слухай Айзека.
Не слухай його.
Айзеку! Що ти, в біса, робиш?
Ви всі ці роки відмовлялися визнавати це.
-Анно! -Час зазирнути правді у вічі.
Випусти мене!
Краще вам відчинити.
-Не хвилюйтесь. -Айзеку.
Ми з дідусем побудемо з Анною.
Ні. Мамо, не полишай мене.
Ні, не йди, мамо.
-Клятий вилупок! -Мамо.
Айзеку!
Відчини двері! Відчиняй!
Відчини кляті двері!
Анна? Анно.
Доню, не слухай, що він каже, доню.
Послухай, він брехун.
Що б він про мене не казав, це неправда.
Гаразд?
Твоя мама також бреше!
Твоя клята матір брехло!
Ви.
Боже. Ви його дружина.
Вибачте. Я отримала повідомлення.
-Від мого чоловіка? -Так.
Ти знала про мене.
Ти така ж паскуда, як і він.
Мені дуже-дуже прикро. Дійсно.
Він написав, що він тут один,
що я негайно йому потрібна.
Розумієте? Я їхала так швидко, як могла.
Мій чоловік не писав тобі.
-Що? -Нас зараз грабують.
Злодії в домі. Джона замкнули.
-Це не жарт? -Ні. Моя дочка теж у домі.
Тебе заманили сюди цим повідомленням.
-Нащо? -Скривдити.
У цих безумців зброя.
Гаразд. Допоможу, як можу.
Добре? Викличу поліцію.
Телефони не працюють. Є якась зброя? Ніж?
-Балончик. -Давай.
-Добре. -Їдь у поліцію.
Скажи, стариган і підліток
погрожують нам зброєю.
З Джоном все добре? З Анною?
Не промовляй імені моєї доньки.
Ти мені огидна.
Я тут, аби порвати з ним.
Мені начхати. Можеш забирати.
-Він казав мені про це… -Тихо.
Відтепер моя сім'я — це ми з донькою.
Якщо не повернешся разом з поліцією, а я виживу,
клянуся, я знайду тебе і прикінчу.
Я приведу допомогу.
-Їдь. -Добре.
-Ні, тільки не це.
Щось вони довго.
Виведи Анну і бери бензин.
Анно!
Тату!
Анно! Айзеку, ти мене зрадив!
Ти зрадив мене!
Ти зрадив власну сім'ю.
Я закопаю усі гроші. Ти не побачиш ані центу.
Не побачиш жодних грошей!
Думаєш, я взявся за це задля грошей?
Устав ключ, Айзеку.
Устав ключ!
Устав ключ у замок, Айзеку! Випусти мене!
Відчини довбані двері!
Айзеку!
Відчини двері!
Перевір комору, Джоне.
Вихід є лише через неї.
Швидше відчини комору, Джоне.
Ну ж бо.
Чорт.
О боже.
-Пробуй ще, Вів'єн. -Я пробую.
Добре.
-О боже. -Вів'єн.
Двері заклинило.
-Що таке? -Я в пастці!
-Джессіко. Озирніться. -Мамо.
Дідусь змусив мене.
Зупинись.
Прямо тут.
Гарна ніч для вогнища, правда ж?
Так каже Айзек.
Ми викликали поліцію.
Вони вже їдуть.
Ви ж знаєте, це не так.
Айзек усе контролює, так?
Чому?
Можливо, не вигадав нічого кращого.
Воно важке, мамо. Не можу більше тримати.
Починай обливати машину бензином.
У машині жінка.
Ця жінка погана.
-Вона разом з твоїм татом… -Гей.
-Не кажіть цього. -Чому?
Захищаєте його репутацію?
Захищаю дочку.
Анно.
Лий бензин на машину, бо пристрелю маму.
Самі це робіть. Не змушуйте дитину.
Це так не працює.
Ні. Не треба! Ні!
Не треба!
-Зупиніться! -Ні. Відійди.
Я сама.
-Добре. -Ні!
Ні.
-Ні! -Анно, заплющ очі.
Мамо.
Ні, Джессіко!
Ні!
Дивіться, щоб потрапив і під капот.
Вибачте! Ні, Джессіко!
Господи! Джессіко, прошу, не треба!
-Джессіко, ні! -Мені страшенно шкода.
Ні!
Джессіко! Пробачте! Пробачте, Джессіко!
Будь ласка! Припиніть!
Джессіко! Будь ласка! Зупиніться!
Ні!
-Не робіть цього! Ні! -Попіл до попелу.
Прах до праху!
Ні, Джессіко! О господи!
Це як смажити телятину.
О господи!
Прошу, Джессіко, не треба!
Рятуйте! Ні!
Ні!
-Анно, тікай! -Джессіко! Ні!
Виродку!
-Анно! -Мамо!
О боже. Вів'єн.
О господи, Вів'єн.
О господи!
Чорт. Вів'єн!
Чорт!
Доню, ні, все добре.
Іди сюди, Анно. Глянь на мене.
Глянь на мене. Ти в порядку? Добре.
Гаразд. Доню. О господи.
Ключів немає. Чорт. Усі ключі у Айзека.
У тата є ще одні ключі.
Доню, ти маєш лишитися тут. Слухай сюди.
-Що? -Якщо побачиш Айзека,
-кричи щосили. -Ні.
-Потім пристрель його. -Ні.
-Мамо, я не можу. -Можеш.
-Не можу. -Ти це зробиш.
Послухай. Спершу цілишся,
потім стріляєш, а я прибіжу.
Цілься в очі.
-Послухай мене. -Я не можу, мамо!
Якщо не спробую врятувати твого тата, ти мені не пробачиш.
Добре.
Мамо, що ти робитимеш?
Візьми. Газовий балончик.
Я знайду Айзека.
Айзек?
Айзеку.
Ти потрібен дідусеві.
Він серйозно поранений.
Джон?
Є тут хто?
Джон?
Джоне.
Джесс.
З Анною все добре?
Вона в нормі.
Айзек сказав, Вів'єн тут.
І що її вбито.
Ні.
Вів'єн…
Вів'єн жива.
Вона…
Вона чекає на тебе.
Джоне, ключі від машини у тебе?
Айзек забрав їх.
Джессіко.
Скажи Вів'єн, що я кохаю її.
Скажу.
Привіт.
Мамо!
Не наближайся.
-А то що? -Я тебе застрелю.
Мамо, тут Айзек! Мамо!
Ти колись стріляла з рушниці?
Ти скривдив мого тата?
Ти гарна, коли плачеш.
Ти хороша дівчинка.
Така мила і невинна.
Припини.
Краще мовчи.
Я знаю, що ти відчуваєш.
Був на твоєму місці.
Ти заслуговуєш на краще.
Заслуговуєш на любов.
Батьки люблять мене.
Мають тебе за дурепу.
Неправда.
Це брехня!
Хочеш покататися зі мною?
Не хочу.
Ти навіть не знаєш, куди.
Покажу тобі те, про що й не мрієш.
Там у мене прив'язаний човник.
Навіть дідусь цього не знає.
Ми зникнемо у затоці. І ніхто нас більше не побачить.
Небагатьом дівчатам пропоную таке.
Пропозиція, схожа на діамант.
Такий, як ти.
Рідкісний діамант.
Анно!
Мамо!
Пусти її!
Легше. Не можу цього зробити.
Я подумую одружитися на вашій доньці.
-Рідкісна гарнюня. -Ти потрапиш до пекла.
Уже був там. Порівняно із Землею, дивитися немає на що.
Анно, будь сильною.
Ви ж знаєте, чому це сталося?
Ваш чоловік найняв нас із дідусем убити вас.
Брешеш.
Правду кажу.
Він думав, ми звичайні селюки.
Не розумів природу звіра.
Правда в тому,
що це Джона треба було вбити.
Не вас.
Чи вашу миленьку Анну.
Чорт! Чорт!
Ні!
Не чіпай маму.
Гей.
Стривайте. Давайте поговоримо.
Праведні виживуть.
Я жартував щодо шлюбу з вашою дочкою.
Як на мене, шлюб — це яма з шипами.
Хто ти, в біса, такий?
Я вважаю себе моральним компасом.
Люди сходять з правильного шляху.
Я повертаю їх на нього.
Ми зі старим збудували цей дім для таких людей, як ваш чоловік.
Убивці, брехуни, зрадники
і грішники — усі однакові.
Їх притягує сюди, як магнітом.
Моя задача — убивати їх.
Ти схиблений.
Я живу століттями.
Може, я демон.
Чи, може, янгол.
Чи збите з пантелику дитя.
Ось.
Візьміть.
Анно.
Доню, Айзек помирає.
-Мені лячно. -Слід їхати.
Ходімо! Треба їхати!
Усе буде добре. Біжи!
Біжи.
Слава богу.
Перевір телефон. Перевір негайно, будь ласка.
Є сигнал?
Немає. Чому він не працює, мамо?
Не працює.
Айзек скривдив тебе? Він тебе торкався?
-Ні. -Ні?
Мамо, ми лишили там тата. Треба повернутися.
Мамо, як же тато?
-Як же тато? -Як тато?
Послухай. Ми в безпеці.
Лише це і має значення. Зараз ми в безпеці.
ОКРУГ ВАЙОРДЖ УПРАВЛІННЯ ШЕРИФА
Кажу вам, там немає будинків.
Не такі, як ви описали.
Так, щось сталося з моїм комп'ютером і телефоном,
і зображення позникали.
Не те, що я сумніваюся.
Ми були в тому будинку. Я агент з нерухомості.
Дім існує, і ми маємо знайти його і мого чоловіка.
Треба також знайти Айзека і старигана.
Біля затоки легко заплутатися.
Ми не заплуталися.
Айзек намагався нас убити.
І мій тато мертвий.
Як я казала, я відправлю помічників.
Не знаю, що сталося між вами і чоловіком,
але ми його знайдемо.
Може, він просто спантеличений.
Може, він ще живий.
Ви не чули жодного мого слова.
Я чула вас, але це якась маячня.
Відвезіть мене туди.
Хочу побачити сама.
Там немає будинків. То лише болото.
Я готова їхати.
А моя донька залишиться у відділку.
Мамо.
Безпечніше, якщо я залишу тебе тут.
Залишиш, як тата?
Він у безпеці?
Обіцяю. Ми повернемося за кілька годин.
Присягаюся, тут був будинок.
Тут стояв…
Стояв величезний будинок.
На в'їзді була пожежа.
Де?
Он там.
Прямо… Прямо тут.
Як я казала, тут легко заплутатися.
Я не заплуталася. Ні.
Тоді скажіть, ми приїхали не за адресою?
Ні.
Не знаю.
Рада відвезти вас кудись іще, в межах розумного.
Це сталося тут.
Ваша правда.
Тут нічого немає.
Будинку немає.
Мені шкода.
Відвезіть мене до відділку.
Чесно кажучи, ви не перша,
хто розповідає божевільні історії про дім.
Ви можете їхати швидше?
Спершу зробіть мені послугу.
-Яку? -Відкрийте бардачок.
Господи.
Вона була в домі. Звідки вона у вас?
Значить, на ній Айзек.
Увімкніть.
Ми прямо позаду вас.
О господи.
Вимкніть.
Вона на всіх станціях.
Цього просто не може бути.
То були… вони.
Переведіть подих.
Це все нереальне.
Ні, не може бути.
Айзек і дідусь помагають нам з порядком.
Не знаю, хто вони, але не люди.
Ви божевільна.
Ми захищаємо Айзека,
а він ловить лиходіїв.
Як павук ловить мух.
Посилає їх прямо в пекло.
Це ілюзія.
Переконуйте себе в цьому.
Затока витворяє чимало фокусів.
Я розповім усім, що сталося.
Хто ж вам повірить?
Айзек не чіпає праведних, лише грішників.
Але я не грішниця.
Порівняно з ким?
Рай чи пекло, іншого не дано.
Айзек дав вам другий шанс. Хапайтеся за нього.
Будьте доброю.
І ніколи не повертайтеся у дім біля затоки.
-Анна? -Мамо.
Анно.
Дякувати богу.
Усе добре.
Я люблю тебе.
Доню.
І ніколи більше не полишу.
Переклад субтитрів: Олена Маслова