Čujete li me? Iako, više nije važno.
Obavijesti su uvijek ovdje.
Slušat će svi na koje će utjecati ova posljednja poruka.
Nema nikoga u zgradi. Nitko ne radi. Svi su poslani kući.
Čast snimanja posljednje poruke pripala je meni, običnom domaru.
Vlasti su proglasile izvanredno stanje u kojem živimo posljednjih 30 godina.
Meteor će uskoro udariti. Gradske službe više ne rade.
Kao da su prije i radile...
Radio i televizija uskoro će također stati s prijenosom.
Također su mogući problemi s opskrbom vodom i strujom.
Vlakovi i zrakoplovi stoje, ali tako je od početka pandemije.
Nemojte se zamarati štednjom ili skupljanjem zaliha.
Možete umrijeti u miru. Ionako nas nitko ne može spasiti.
DrSi predstavlja ASTERARIJ
Naprijed! Ne zamaraj se cipelama, neće smrdjeti.
Mama, gle! Jesi li zakrpao čarape?
Tvoja nezamjenjiva odjeća. Matura, vjenčanje, sprovod.
Bože, kreće... -Gdje si iskopao svog djeda?
Razrezao si džepove? Sjećaš li se ti vjenčanja?
Andrej! -Dali su mu novac, a njegovi su džepovi bili zakrpani.
Trpao je lovu u donje rublje. -Prestani!
Trgovkinja Tanja imala je smrad na rukama dva tjedna.
Njegove stidne dlake bile su po kobasicama.
Možeš li normalno razgovarati barem danas?
Hajde, počni s pričom.
Sjedio sam i razmišljao...
Konzerve.
Kiseli krastavci.
Ponio sam i signalni pištolj. Da ispalimo signalnu raketu?
Mislio sam da učinimo to zajedno. Znaš...
Želiš li piće? -Pa...
Želiš leda? Ili da samo pljunem?
Takav je cijeli dan!
Imam ideju.
Mama, dođi. -Zašto bih? -Barem u "frend-zonu". -Ne želim.
Barem u "frend-zonu". -Ne želim. -Ma, samo sjedni.
Hajmo napraviti mesni tulum.
Tulum s burgerima, što kažeš?
Kao kad smo bili mladi.
Ja ću biti gornje pecivo, a ti ćeš biti meso.
Gade! Dosta više! Prestani!
Što je, Anna? Jedan trodijelni burger! -Zaboga, prestani.
Pa ionako si spavala s njim. -To je bilo davno. -U čemu je razlika?
Velika je razlika. -Koliko velika? -Oko 30 godina. -Kao da je bilo jučer!
Koliko si tada imao? -23. -Što se promijenilo? Ništa.
Samo što joj sada sise diraju pupak, a naše jaja. -Bolestan si!
Stari bolesni perverznjak. -Budala sam. Ozbiljno, jesam.
Misliš da sam cijeli život uprskao?
Ona, kako se zove... Aki? Maša? Sve su kurve bile kod nje.
Kako se preziva? Akin... -Aristova? -Da!
Dakle, Maša Aristova me nazove
i kaže: "Andrej, dođi!" Znaš mene.
Kupio sam bocu vina, kondome s brkovima koji svijetle u mraku.
Bili su mi puni džepovi!
I otišao sam. Zatim si me ti nazvala:
"Dođi, moramo razgovarati!"
Stajao sam ondje kao majmun i mislio si: "Komad me zove na seks,
a ona me zove da razgovaramo o njezinu jadu."
Sjećaš se toga? -Ne. Dosta je!
Ždanov, jednu stvar ne shvaćam. U kojem si ti bio zatvoru?
Zašto? -Glas ti je viši nego prije.
Isti je. -Dobro, svatko ima svoj trnoviti put.
A što si ti na kraju izabrao? -Ništa, zaista.
Tebe.
Joj, da. Kolja se ubio.
Došao je kući, popio piće i odjenuo svoju odoru za paradu.
Nije bila kao ona djedova. Imao je svoje policijske ordene,
i one za Donbas te Siriju.
Rekao je: "Čekaj, tata, zašto bi patio? Ionako svi umremo. Dođi."
Tada se ubio. -Ne seri!
Ždanov!
Moja sućut.
Što je? -Postavi stol.
Što je? -Što ako se Viktor i Pavel također... -Kuš!
Naša djeca nisu govna kao što je bio njegov Kolja!
Oprosti, Ždanov, ali mali ti je bio govnar. Pregazio mi je psa!
Nije ti pregazio psa. -A tko je, onda?
Samoga je sebe pregazio i razmazao crijeva po kotačima auta tvog sina?
Cijela je zgrada mrzila tvog psa. Svima je bilo laknulo. Bio je sjeban.
I ti si sjeban! Moj Polkan samo je lajao.
Evo, i ovo je od lajanja? -Tko zna tko te ugrizao?!
Možda tvoje kurve, u žaru...
Ni ja nisam voljela tvog Polkana.
Gazde su nalik na svoje pse.
A da ti posjetiš njegova ludog sina? -Moj je sin bio normalan.
Možda jest, ali onda ga je život razmazao po svojim kotačima,
kao mog Polkana.
Jebi se. -Kamo ćeš?
Što dalje od tebe, gade!
Ja sam gad?!
Dosta je! -Nazvao me gadom.
Jer si mu sina usporedio sa psom!
Ždanov!
Što je?
Nisam to rekao jer sam ljut. Iskreno to mislim.
Sin ti je primao mito? -Jest. -Kad su te uhvatili u prijevari s gorivom
i dobio si četiri godine zatvora, je li ti pomogao? -Nije.
I danas te želio ubiti? -Jest. -Što da ti kažem?! Da je bio divan sin
i pošten policajac? -Ne.
Kamo ćeš? -U šetnju.
Dođi!
Čekat ću te otvorena srca!
Samo dođi!
Andrej, jasno je da nećemo još dugo živjeti.
No žao mi je što nikada nismo mogli popiti piće zajedno.
Da nazdravimo, kao prijatelji.
Kažu ljudi, kada netko ne pije ili ne puši, moraš se pitati je li gad.
Mislim da je to Staljin rekao.
Čehov. -Što?
Ždanov, jesi li ikada vidio rolu toaletnog papira?
Bijel, mekan.
Lako ode s vodom.
To je jedina svijetla crta u tvom životu.
I mislim da ću je uprljati.
Glava mi pada od umora.
Dosta je, više ne mogu!
Briljantno! Ovo je najbolje!
Gade jedan! Gubim vrijeme ovdje!
To? To je sranje!
Obično sranje!
Ti si mediokritet. Čisti mediokritet!
Pogledaj! Nije li predivno?
Evo, daj da ti pomognem! Drži svoj kistić.
Tri i pol sata! Dovraga! Gubim vrijeme ovdje s tobom!
Gubim vrijeme ovdje... Ovo je suludo!
Oćelavit ću od tvoje nenadarenosti i beskorisnosti!
Pogledaj ovu ljepotu.
Razmisli sada, jebeni Einstein!
Došla ti je tvoja Mona Lisa!
Bože...
Mojsije...
Imaš cigaretu?
Pas mater!
Čuj...
Žao mi je.
Ja...
Nemam kamo.
Imao sam sina.
Kakav god da je bio, čak i ako nije bio moj...
Tvoj je sin bio besposličar. Pregazio mi je psa!
Što ti je? Zašto ne prestaješ o toj kuji?
Bio je mužjak! -Boli me! Moj sin nije pregazio tvog psa.
Možda je lajao, ali nije svojom utrobom zamrljao kotače.
Dosta! -Ja ću odlučiti kada je dosta. -Što, sada ćeš i naređivati?
Sereš, a ja moram njušiti tvoja govna?! -Pazi što govoriš,
u mojoj si kući. -To je to, ne mogu više.
Ne mogu.
Oprosti, Bože!
Molim Te da mi se vrate danas kući.
Neka se vrate kući.
Viktor i Pavel. -Ne čuje vas.
Gospode!
Da, svijet se bliži kraju
i doista se trebamo pokajati.
Vrijeme je da otvorimo duše
i pustimo Njega unutra. Dosta je laži.
Vi ste Anna, zar ne?
Supruga Andreja, iz tvornice. Onog bogohulnika i bezobraznika...
Hajde, pokajte se.
Loša sam majka.
Volim samo jednog sina.
To je prirodno.
Naša djeca odrastaju i ostavljaju nas.
Ono najmlađe uvijek ostavlja najdublje rane.
Još nešto? -Da.
Andrej...
Kao da je opsjednut.
Usto, taj telefon...
Da, nešto sam naručio od njega i svaki put kada pitam za svoju narudžbu
kaže mi da općim sa samim sobom. -Ispričavam se.
Bez brige, nije do vas.
Znate, muškarci su egoistični.
Poput djece su. I telefon je zla stvar, poslao ju je sam vrag!
Anna! Anna, ispričavam se!
Nisi ni išao k Aristovoj! Sjećam se tog dana.
Ja sam otišao k njoj.
Znaš kako te zvala? Kukavicom.
Kukavicom, koja ne zna odgovarati za vlastite riječi!
Impotencijo! -Goni se, gonorejo jedna.
Kako znaš? -Znam. Kada odeš na internet,
to je prva vijest koju saznaš. Svi bruje o tvom trulom kurčiću.
Golemi članak na "Wikipediji", napisala su ga četiri akademika.
Ždanov, gonoreja. Žena Nadja ga je ostavila,
obitelj mu je propala. Sin Kolja bio mu je govno.
Svi znaju za Ždanova i njegovu gonoreju.
Ovako, sa strane, to se uistinu čini nevjerojatno.
Nakon toga te ostavila tvoja žena, Nadja.
Znao sam da Maša Aristova ima gonoreju, zato sam kupio kondome.
Znao si?
I nisi ništa rekao?
Prijatelju...
To je...
Ždanov, izgledaš opako...
Ali si mekan.
Hladna je. -Obećali su da će nam sutra dati malo tople vode.
Jesi li me varao?
S kim? -Ne znam, s nekim.
Nisam. -A Maša Aristova? Sjećaš li se Nadje Ždanove?
Imala je gonoreju. Jesam li ja spavao s njom ili on?
On. -Eto vidiš. -Zašto si imao onu djevojku na mobitelu?
To sam skinuo s interneta. Izgleda kao ti kada si bila mlada.
Želiš da objavim tvoju sliku? -Želim.
Nemaš moju sliku?
Imam, ali ovdje je osvjetljenje mnogo bolje.
Doista sam tako izgledala
kada sam bila mlada? -Jesi.
Oni neće doći.
Ni Viktor ni Pavel.
Znaš, kada su bili u meni,
doista sam osjetila da su ovdje.
Kao da su bili sastavni dio mene. Znaš kakav je to osjećaj?
Kada želiš upiti osobu.
Kada voliš nekoga i želiš ga zagrliti te jednostavno upiti.
Znaš, jednom sam gledala film strave i užasa
u kojemu su ljubavnici pojeli jedno drugo iz ljubavi.
Bilo je predivno, vrlo točno!
Tako sam i ja njih upila, razumiješ me?
Bili su u meni, shvaćaš li?! -Da...
I bio je to...
Najveći vrhunac majčine ljubavi. Razumiješ li me?
Osjetila sam njihove osjećaje i raspoloženje.
Osjetila sam kako plaču, njihovu ljutnju.
Zatim su me naljutili i izgubila sam taj osjećaj.
Pomislila sam:
"Ne, molim Te! Neka samo bude kao prije. Vrati ih u mene."
Znaš što sam pomislila kada sam ugledala Pavela?
"Bože, kakva nakaza! Odvratan je!"
Ne voliš Pavela? -Ne govorim o tome.
Znaš kako sam bila sretna kada je Viktor bio u meni?
No znala sam da će i tome doći kraj.
Znala sam da će ga izvući iz mene!
I da će ljubavi doći kraj jer će postati čovjek!
Ja nisam ni želio sina! Želio sam kćer.
Govorim o tvojoj drugoj trudnoći, kada si nosila Viktora.
Razumijem. -Što ti razumiješ?
Samo razumijem. -Ti nikada nisi rodio!
Samo žena može istinski voljeti.
Muškarci? Svi vi...
Samo ste...
Kurčevi s očima!
To je idealno!
Gdje je tvoj san?!
Ti i tvoja mama neprestano ste govorili
da ne piješ i da je to najvažnije.
Bilo bi bolje da piješ, kao svi pravi muškarci!
Da barem piješ, a radiš normalno, bez pogovora!
Tako bi barem radio ono što ti se kaže!
Koliko su te puta izbacili iz tvornice stakla?
Koliko sam puta morala ići tvom šefu... Kako mu je ime?
Kako mu je ime?!
Prokopjevu!
"Molim vas, pomozite mu.
Učinit će sve što mu kažete!"
Klečala sam pred njim samo kako bi te primio.
Svaki normalan muškarac
ima auto ili motocikl.
A što ti radiš?
Samo sjediš na toj guzici!
Prilijepila se za stolac?
Pitam te što radiš u toj garaži.
Što radiš unutra?!
Vrtiš svoje čašice, je li?
Bože, muka mi je od ovoga!
Kad bismo barem nekamo otišli zajedno. Ne znam kamo.
U Soči ili Anapu, i samo se odmarali.
Čak i na prokleti Krim!
Kada smo posljednji put bili na odmoru? U Tuapseu?
Cijeli sam život o tome sanjala! Sanjala sam o putu u inozemstvo.
Sanjala sam o tome da barem nešto vidim!
Čak i da odem u Moskvu. Ali samo trunemo u ovoj rupi!
Ždanov, sviđa li ti se Anna? Hajde, uzmi si je.
Želiš li istinu? Da te nije nazvala, i ti bi imala gonoreju.
Idemo!
"Sike", mačak!
Tražite gliste za ribolov?
Još malo kopajte i naći ćete naftu.
Striko Andrej, pogledaj što sam pronašao. -Što?
Vasja, jesu li te kada vodili u zoološki vrt? Nisu?
Pokazat ću ti slonića. Ovo je lijevo uho, ovo je desno.
A evo i surle. Kužiš?
Znaš li plesati?
Znam.
Koliko nam je vremena ostalo?
Samo nekoliko sati.
Nekoliko sati? Pa to je cijeli život.
Zašto si me ostavila zbog Andreja? Mislio sam da ćemo biti zajedno.
Nisi ni obraćala pozornost na njega.
Zašto? -Da.
Jer ti nisi gledao u zvijezde, nego u čašu punu alkohola.
Jer nisi imao ni ambicije ni snove.
Mrzim te.
Sve je to neistina!
Sve su to laži!
Sve je to maslo Zapada!
To su tajni planovi našeg trulog demokratskog vrha!
Misterij na planetarnoj razini
čija je svrha preuzimanje kontrole!
Na pomolu je
istinski socijalistička revolucija!
Da!
Iskorijenit ćemo
neprijatelje čovječanstva!
Sve parazite!
Sve gadove i ološ
koje sada i ne vidite!
Zdravo, Sofija Vladimirovna. Sjajan govor, pun strasti!
Andrej, dođi k nama!
Ne gledaš me nimalo lijepo...
Sjećaš li se kad si me nazvao
starom kurvetinom 1987. godine?
Nazvao si me gadnom vješticom!
Čuj, nisi baš bila Afrodita...
A bijesnom kujom nazvao si me 1995. g.!
Sjećam se!
Tim si me nazivom počastio i 2010., 2015. te 2017.!
Ni reforma mirovina nije dovoljna za vas.
Kurva!
O, Pavel! Paša moj...
Dođi.
Mogu li? -Naravno, dođi!
Evo je...
To je to.
Tata...
Ovo je nevjerojatno!
Predivno je. -Hajde!
Znaš, doista želim ljubav. Više ništa ne osjetim.
Ništa...
Znaš kada mi je Andrej posljednji put darovao cvijeće?
Kada je pokopao svog psa.
U trgovini su mu dali pet karanfila.
I ostao mu je jedan.
Meni ga je dao.
Doista želim biti voljena.
Ja te volim.
Stara sam.
Prekrasna si.
Ružna sam.
Čak te i ovo...
Čini ljepšom.
Ne govorim o tome. -Oduvijek sam te volio.
Ždanov?
Poljubi me.
Paša! -Mama... -Paša moj, dođi ovamo!
Dođi...
Jedi!
Ne boj se, Makar. I sam se bojim.
Hajde, prijatelji.
Svatko od nas ima mnogo tajni.
Svi nekom nešto uzimamo za zlo, ali to nam u život unosi nemir.
Ali mislim da trebamo sve to odbaciti ako ćemo svi umrijeti.
Umrimo voleći jedni druge.
Ljubav je sve, ona je svijet...
Koji smo uništili.
Priznajem, najdraži moji...
Da vas sve ovdje volim.
Tebe, Anna.
Paša.
I tebe, Andrej. Volim vas.
O, kiseli krastavci.
Hoćeš?
Domino-efekt. -Što? -Kada leptir krilima zamahne u Peruu,
na Islandu eruptira vulkan Eyjafjallajökull!
Ili kada žena, nazovimo je "punica", ugradi telefon
da se hvali susjedima... -Bože, oprezno s laktom!
Njezina kći uzme telefon i nazove muškarca.
Muškarac kupi kondome i ode drugoj, ali ne uspije doći do nje.
Njegov prijatelj, koji nije kupio kondome, uspije.
Molim te, nemoj!
Dakle, punica ugradi telefon 1994. godine,
što za 20 godina uzrokuje smrt čovjeka.
Telefon je kriv što je čovjeku život okončao. Telefonski poziv.
Tko je koga nazvao?
Pogledaj. Rekao je da si mu zakrpala čarape!
Želiš li reći da je za sve kriva žena?
Nikom ne možeš vjerovati! -Žena koja je ugradila telefon
ugradila ga je zbog osobe
koja je trebala primiti poziv!
Donio sam tortu koju sam napravio. Hoćemo li?
Znaš, torto, taksi je privremena stvar.
Miči se!
Što ti je, "amigo"? -"Buenos dias!"
Pičko jedna!
Čuj, naše su ceste grozne.
Katkad ljudi ne dođu u jednom komadu, kamoli torte.
To je ekspresionizam. Ne, nego postekspresionizam!
Što ti je? Sve je u redu. Drago mi je što si došao.
Važno je ono što je unutra, a ne njezin oblik.
Paša, kada si posljednji put vidio Viktora? -Ovaj...
Zašto? Živite u istom gradu. Braća ste.
Ništa, navalimo!
Što radiš? Viktor će uskoro doći,
sjest ćemo za stol i sve kušati. -Neće doći.
Ni Paša nije trebao doći pa je došao. Paša!
Što je? -Zašto se tako rijetko viđaš s Viktorom?
Zbog posla? -Da, mama. Zbog posla.
Zbog kredita na kuću i auto. Živim od rublja do rublja.
Viktor mi je pomogao da platim tvoj telefonski račun.
Teta Anna, date mi malo vode?
Preodjeni se!
Pij, maleni.
Paša, sjedni za stol!
Hvala!
Donesi mi crvenu vestu, na kauču je.
Mama, tata, želim vam zahvaliti.
Hvala što ste othranili brata i mene. Što ste nam pružili obrazovanje
topao dom i ljubav.
Oprostite što sam ovih godina bio u Moskvi, a ne s vama.
Devet godina, četiri mjeseca i sedamnaest dana.
Tata, želio sam ondje izgraditi svoj dom. -Svoj dom?
Sa sobom za tvoje roditelje? -Nemoj. Samo sam želio da mi djeca
žive bolje od nas. -Što vam je nedostajalo? Sve smo vam davali.
Ne govorim o tome! Želim reći da ste vi živjeli loše
kako bismo mi živjeli normalno. Moja bi djeca trebala živjeti bolje,
kao i njihova, u idealnom scenariju! -Sine, ti si budala.
Posrao si se po roditeljima i otišao. To je tvoja zahvalnost. -Budala?
A Viktor nije jebena budala?!
Nije li vas i on napustio? Gdje je on? Sastavlja li vam stol možda?!
Viktor, Viktor, Viktor!
Što ti je Viktor učinio?
Evo Viktora, uvijek nas gleda! -Prestani!
Vrati medalje! Stani! -Što ja to radim? Što?
Dosta! -Gdje je Pavel? Gdje li je vaš Paša?
Mozart, Šostakovič, Bach! Gdje je?!
Vidi! Viktorova matura! -Stani! -Gdje li su moje kasete?
Njegove su knjige ovdje. Mama, gdje je moj "Spiderman"?
Dakle, tako, Ždanov...
Zvao sam tvog Viktora. Ponudio sam mu da dođe sa mnom.
Znaš li što je rekao?
"Zašto?"
Anna, daj mi pištolj! Sada te počinjem shvaćati.
Nije to ljubav. To je samo dio nakaze...
Ministarstvo za izvanredne situacije. "Ne parkirajte aute ispod stabala."
Moramo vratiti Pavela.
Devet godina!
Što? Trebao sam trunuti u ovom selu?
Pavel je otišao i govno je. Viktor je otišao i sjajno je dijete.
Moja je torta govno. Sve je govno.
Što je? Pederčino!
Nabit ću ti te žmigavce u šupak!
Viktor?
Dovraga!
Andrej! -Što je? -Dođi.
Ne vidiš li da sam probušio gumu? Što je?
Ovdje si me prvi put poljubio. Sjećaš li se?
Bože, u što smo se to pretvorili?
Što smo to postali? -Anna...
Anna... -Andrej, molim te da mi oprostiš.
Oprosti mi. -Anna, ne govori to. -Oprosti mi za sve, doista te volim.
Nemam ti što oprostiti.
Nije prošao dan a da nisam mislio na tebe. Upali smo...
U rutinu.
Ne, govorim o zemlji. Upadamo u nju.
Hej!
Mama!
Tata!
Ovako su zabavni naši roditelji!
Paša, moram ti nešto reći.
Vidi.
Da, i?
Pavel, to je moj muškarac.
Čekaj...
Peder si? -Ne. Da.
Ne baš. Paša, gay sam. -Peder.
Gay sam.
Znaš, dobro je što sam tebi prvom rekao. Želio sam biti iskren.
Zato se nisam htio družiti s tobom u Moskvi.
Imaš auto. Mislio sam da ćeš ovamo doći u svom taksiju.
Privremeno sam taksist.
Ti ćeš zauvijek biti peder.
Sjajna je torta. Doista, svaka čast.
Kakva je ovo žlica? -Tata je želio pojesti komet.
Kužim.
Čuj, Pavel, hvala ti.
Mnogo mi znači što se ne ljutiš.
Daj!
Pa nisam ni ja svetac.
I ti si...
Ne.
Ne, ne, ne.
Ne!
Kada sam dolazio ovamo...
Radite? -Da.
Sto dvadeset!
Došao je tip, sa ženom i djetetom.
Znaš, jako me to mučilo.
Sada mi je bolje.
Čuješ li? Dolaze. -Dobro, no nemoj im reći za mene.
Ja ću im reći, u redu? -Čuj, boli me kurac. Reci im što hoćeš.
Mislim da će te tata poslušati. -Misliš da hoće?
Čuj, poslušao je Ždanova.
Viktor!
Bok, mama.
Ovdje si.
Morali smo umrijeti da dođeš.
Dakle...
Želim reći...
Želim zahvaliti.
Hvala vam.
Obojici hvala.
Što ste došli. Veoma mi je drago...
Čak sam sretna, zbilja. Hvala vam što ste ovdje!
Za vas!
Reci mi o svom životu u Moskvi.
U redu je. Pavel je zvao i rekao mi da idemo.
Nisam mogao doći s njim jer sam mislio da ćemo se zadržati u Dumi,
ali su nas pustili i došao sam ravno ovamo. -Dakle, kongresnik si?
Pomoćnik kongresnika. -Vidiš, rekla sam ti da je pametan.
Ako toliko zarađuješ u Moskvi, zašto ne pozoveš svoje roditelje?
Gljive? -Može. -Samo pitam. -I kanio sam,
kao iznenađenje za njihovu godišnjicu. Dođite, pokazat ću vam.
Evo, lijepa kuća. Samo da otvorim...
Ne vidi se, no imanje ima oko 1500 m2. Krov od kaljenog stakla.
Nije li predivna? -Usput, znate što sam vam htio reći?
Vaš sin Viktorčić je...
Peder.
Da, i ima pedersku obitelj. -Paša. -I pederski automobil.
Paša. -Ova kuća i tata su mu pederski.
Daj pokaži mu svog debelog pedera s brkovima s kojim se jebeš.
Ozbiljno! Idite u tu pedersku kuću i živite kao pederski kvartet.
Pavel, dosta. -Što? -Ja sam kriv što se jebe u guzicu?
Ne znam tko koga jebe, ali jer si pomoćnik,
on jebe tebe. Hijerarhija, tata! -Zašuti!
Ako ti je brat uspio, budi sretan, a ne zavidan.
Zavidan?! Na čemu? Što ga prima u prkno?!
Ako želite, mogu i ja prodavati svoje prkno... -Dosta, Pavel!
Što je?! Svoj sam život izgradio ovim rukama!
A on je svojom guzicom uspio u Moskvi. -Nemoj se derati na mamu!
Tvoja mama je svetica! -Tata, smiri se!
Tetkice nemaju pravo glasa! -Nisam tetkica!
Mir u kući ovoj.
Mislio sam da još imam vremena
posjetiti svakoga koga sam uvrijedio
ili tko je mene uvrijedio, kako bih molio oprost i pokajao se,
ali i oprostio.
Anna je navratila kao pokajnica.
I dalje joj se na licu vidi pokora.
Opraštam vam novac koji sam vam dao za narudžbu.
No bilo bi bolje da se i vi pokajete.
"Padre", dosta propovijedanja, život je kratak.
Stoga...
Ovo je moja žena Anna.
Naša mjesna kurva, ali istovremeno i bogomoljka,
zabavljačica, kukičarka i predsjednica kluba "50 i starije".
Moj sin Pavel. Budala. Sretan nositelj kredita, u golemom dugu.
Nesposobnjaković.
Loš slastičar. Napravio je usranu tortu za naš stol.
A ovo je naš ponos i dika, Valentina Andrejevna.
Pomoćnica kongresnika u Dumi.
Peder? -Gay.
I rijeke će od krvi pocrvenjeti...
Počelo je.
Zla egipatska.
Bože, smiluj nam se...
Isuse Kriste, sine Gospoda Boga...
Mama!
Nemoj se sramotiti. Mislim da si ubila Mojsija.
Dovraga.
Odnesimo ga k Ždanovu!
Tata, htio si kćer. Eto ti je...
Zaista si gay?
Da. -Potpuno?
Potpuno.
U Dumi donose zakone kroz stražnje "radne stanice".
Izergil, četvrto poglavlje.
Put pravednika... Dovraga!
I moj će vas bijes snaći!
Neka pogreb počne.
Probudite se! Svi vi!
Sutra nas neće biti. Do sutra će sve nestati.
Želio sam biti iskren s vama u ovim posljednjim satima.
Boli me kurac što se dogodilo i što ste ubili Ždanova!
Seri u svojoj Dumi.
Ne muči li vas da je Pavel ubio cijelu obitelj radi auta?
Vaš sin taksist ubio je cijelu obitelj kako bi ukrao auto
da vas zadivi njime.
Možda je gay.
To je sada u modi. Ali ti si peder. Za stol, smjesta.
Hej, mačak!
Došla je k Mojsiju. Pokazat ću joj put do njega.
Mislio sam da je za Mojsija. Neka "emo" cura. Došla je na krivu adresu.
Dušo, hajmo za stol.
Unutra!
Moramo to prekriti trakom.
Traka neće držati, strop je mastan.
Što ako upotrijebimo pluteni čep?
Ma samo zabij vilicu.
Znate zašto nema seksa na Crvenom trgu?
Jer će te svatko prejebati sa savjetom.
Striko Andrej, je li tata kod vas?
Kolja, mislio sam da si se ubio. Zašto si došao?
Ući ću...
K vama.
Što se zbiva?
Pljačkaši su provalili.
Željeli su silovati našu mamu.
Viktor je...
Kobasice? Vaše domaće?
Da, krvavice.
Zaglavio sam na poslu.
Došao sam kući, a tati ni traga.
Pomislio sam da je kod vas.
Nije navratio... -Možda je nekamo otišao.
Ne može ići. Uzeo je moj pištolj.
Bojim se da bi mogao nešto učiniti.
Ljudima su rekli svakojake pizdarije.
Svi su popizdili.
Ali sada je sve u redu.
Smirili su se i blaguju sa svojim obiteljima.
U redu je.
Dobro ste to učinili.
Dobro je što ste došli!
Prava ste obitelj. Sretna, bliska.
Uzmite kobasice. Zaista su ukusne!
Da moja mama nije otišla, i mi bismo sjedili i jeli poput vas.
Ali je otišla, ne znam kamo.
I moj je otac nestao. Trebao bih ga ići tražiti.
Kolja, idi k Aristovoj. Možda je tvoj tata ondje.
Da, možda jest.
Kolja? Ja sam, striko Andrej.
Samo jedno pitanje. Gledaj me u oči, hajde.
Jesi ti pregazio mog Polkana? -Odgovori.
Vidio sam to! Zaprljao sam auto prešavši preko njegove utrobe!
Ali ga nisam pregazio, nisam!
Kolja! Nitko ti ništa neće učiniti! Rekao sam da me gledaš u oči, gade!
Mama, ustrijeli ga u koljena! -Andrej...
Mama, želim čuti istinu!
Kolja, dosta plakanja!
Priberi se!
Ti si gad... -Cesta je bila prekrivena ledom. Izletio je...
Zapamti moje oči, gade.
Moj pas?
Tvoje usrano pseto je istrčalo na cestu!
Polkan me volio više od ikoga na Zemlji!
Anna, oprosti, ali Polkan je bio jedini koji mi je jeo papuče...
Da si mi barem ti jela papuče...
Molim te, teta Anna, nemoj! -Anna, dokrajči ga.
Za Polkana!
Hajde, odnesimo ga.
Polako.
"Padre", uskrsnuli ste?
Andrej? -Što to radite?
Priberite se!
Anna, to nije ono što misliš. -Mama, nemoj!
Dušo, gdje si? Gdje su moje staklene papuče...
Napravit ću joj stakleni lijes.
Dakle, zbog nje si počeo onako govoriti?
Dođi, kujo!
Zvijeri jedna! Maloljetna kurvetino!
Iščupat ću ti nogu! Kujo! Kurvetino!
Andrej, sjedni za stol.
I vi, "padre", moram se ispovjediti.
No najprije ću nešto riješiti na brzinu.
Mama! -Mama?
U dječju sobu. I zatvorite vrata.
Dakle, ja sam njegova žena.
Ono su mi djeca. Ovo je "padre".
On će voditi tvoj pogreb.
Dobro, mir u kući ovoj...
Sjedaj!
A da ne radimo ovo? -Kuš.
Kako se zoveš, srećo?
Angelia.
Oprostite, nisam znala za ovu situaciju!
Samo smo htjeli malo "flexati"! Upoznali smo se preko neta!
Malo sam "cringeala", ali... Nije išlo onako kako smo željeli!
Nisam znala da ima obitelj, ženu i djecu! Nisam znala!
Na avataru je izgledao kao samouvjereni mužić.
Samo sam željela malo "flexati"
i biti zločesta pred kraj svijeta! -Govori ruski, kurvetino!
Kujo, rekla sam da govoriš ruski. Učila si taj jezik u školi.
Željela sam se seksati s Andrejem.
Anna.
Kuš, Judo.
Diši dok možeš.
Tata, bio si mi poput oca. -Zatvori vrata!
Tata je najebao. -Anna...
On je mene pozvao! Rekao je da će mi pokazati radionicu
i napraviti par staklenih papuča! Znate li vi kakve mi pjesme piše?
Rekao je da me voli. Molim vas da me pustite!
Da sam znala... -Anna. -Ovo se neće ponoviti!
I rekao je da je udovac!
"Padre", krenite recitirati.
Odnesite je u dječju sobu.
Tata!
Počinje...
Zaboravio sam...
Koji kurac?
Dakle, ipak ju je dovršio.
Andrej!
Koji kurac?!
Tata! -Andrej!
Andrej!
Doviđorno, baba!
Tata, vidi! Ubio sam kuje! -Stare kuje... -Hajde, tata, ustani.
Molim? Bok. Da, samo tren.
Netko me zove. Mama.
Halo? Da, preuzet ću pošiljku. Evo me.
Tata.
Mama. -Za 15 minuta predsjednik Ruske Federacije
obratit će se naciji s veoma važnom viješću.
Najbolje građevinske tvrtke u Rusiji nude elitne bunkere na obali.
Kvalitetan dizajn, vrhunska udobnost i uljudni susjedi.
Uključeno je i podzemno parkirno mjesto...
Prijevod RETAiL TVRip - DrSi
Prilagodba za HD metalcamp