www.titlovi.com
Bio je u deliriju. Ali tražio vas je poimence.
Pokaži mu.
Kod sebe je imao samo ovo...
...i ovo.
Došli ste me ubiti?
Znam što je ovo.
Vidio sam već nešto takvo. Prije mnogo, mnogo godina.
Pripadalo je čovjeku viđenom u napola upamćenu snu.
Čovjeku kojeg su proganjali neki radikalni nazori.
Koji je parazit najotporniji?
Neka bakterija? Ili virus?
Da nije trakavica?
G. Cobb želi reći da je to...
Ideja.
Otporna. Krajnje zarazna.
Kad ideja obuzme mozak, gotovo je neizbrisiva.
Posve oblikovana, posve shvaćena, ta ideja ostaje.
- Točno tu negdje. - Da je netko ovakav ukrade?
Da. Dok sanjate, svjesna vam obrana padne...
...i misli vam se mogu ukrasti.
To se zove vađenje.
G. Saito, možemo obučiti vašu podsvijest da samu sebe obrani...
...čak i od najvještijeg vaditelja.
Kako to možete?
Tako što sto sam ja najvještiji vaditelj.
Znam vam pretražiti um i pronaći tajne. Znam trikove.
I mogu vas uputiti u njih, da vam, čak i dok spavate...
...obrana nikad ne popusti.
Čujte, ako želite moju pomoć, morate mi se potpuno otvoriti.
Moram se snalaziti u vašim mislima bolje od vaše supruge...
...ili analitičara. Bolje od ikoga.
Ako je ovo san, a vi imate sef pun tajni...
...moram znati što je u njemu.
Da bi sve ovo uspjelo, morate me potpuno pripustiti.
Uživajte u večeri, gospodo, dok razmatram vašu ponudu.
Zna.
Što se zbiva tamo gore?
Saito zna. Poigrava se s nama.
Nije bitno. Mogu to dobiti.
Informacija je u sefu.
Pogledao je u njega kad sam spomenuo tajne.
Odakle ona tu?
Vrati se u sobu. Dobro? Ja ću ovo riješiti.
Bolje bi ti bilo. Došli smo poslom.
Kad bih skočila, bih li preživjela?
Možda, umješnim skokom.
Mal, odakle ti ovdje?
Mislila sam da si me se možda uželio.
Znaš da jesam.
Ali više se ne mogu pouzdati u tebe.
Pa što onda?
Izgleda kao Arthurov ukus.
Zapravo, naš subjekt voli poratne britanske slikare.
Molim te, sjedni.
Reci...
...jesu li me se i djeca uželjela?
Nemaš pojma koliko.
- Što to radiš? - Idem na zrak.
Ostani tu gdje jesi, Mal.
Daj. Dovraga.
Okrenite se.
Pištolj, Dom.
Molim te.
A sad omotnicu, g. Cobb.
Je li vam ona rekla? Ili cijelo vrijeme znate?
Da ste me došli okrasti, ili da zapravo spavamo?
Recite mi za koga radite.
Nema koristi od prijetnje u snu, zar ne, Mal?
Ovisno čime se prijeti.
Ubijanje bi ga samo probudilo.
Ali bol...
Bol je u umu.
A sudeći po dekoru, u tvojem smo umu, zar ne, Arthure?
- Što to radiš? Prerano je! - Znam. Ali san se urušava.
Pokušat ću Saita zadržati još malo. Samo što nismo.
Bio je blizu. Vrlo blizu.
Zaustavite ga!
Neće ovo ići. Probudi ga.
Ne da se probuditi!
- Daj mu trzaj! - Što?
Uroni ga.
Onesvijestio se.
Došli ste spremni, a?
Čak ni moj šef osiguranja ne zna za ovaj stan. Kako ste ga našli?
Čovjeku vašeg statusa teško je zatajiti ovakvo ljubavno gnijezdo.
Naročito uz udanu ženu.
- Ona me nikad ne bi... - A ipak, evo nas.
- U dilemi. - Sve su bliže.
- Dobili ste što ste htjeli. - Pa, to nije istina.
Izostavili ste ključan podatak, zar ne?
Prikrili ste nam nešto, jer ste znali našu namjeru.
- Pitanje je: zašto ste nas uopće pustili? - Audicija.
- Audicija za što? - Nema veze. Niste prošli.
Izvadili smo svaki podatak koji ste tamo imali.
Ali prijevara vam je bila očita.
- Dakle, ostavite me i otiđite. - Očito vam nije jasno, g. Saito.
Korporacija za koju radimo neće prihvatiti neuspjeh.
Nećemo dva dana preživjeti.
Cobb?
Izgleda da ću ovo morati obaviti mrvu jednostavnije.
Recite nam što znate! Recite što znate, smjesta!
Oduvijek mrzim ovaj tepih.
Tako je prepoznatljivo umrljan i istrošen.
Ali neprijeporno je vunen.
A ja sada...
...ležim na poliesteru.
Što znači da ne ležim na svom tepihu, u svom stanu.
Dostojni ste reputacije koju uživate, g. Cobb.
Još sanjam.
- Kako je prošlo? - Nije dobro.
San unutar sna. Zadivljen sam.
Ali u mojem snu igra se po mojim pravilima.
Da, ali, znate, g. Saito...
Mi nismo u vašem snu.
Nego u mojem.
Debilu. Kako si uspio zabrljati s tepihom?
- Nisam ja kriv. - Ti si arhitekt.
Nisam znao da će trljati obraz po njemu!
Dosta.
Ti. Kvragu, što ti je ono bilo?
- Sve mi je pod kontrolom. - Kako bi tek bilo da ti nije.
Nemamo vremena za ovo. Silazim u Kyotu.
- Zašto? Neće provjeravati svaki kupe. - Ne volim vlakove.
Slušaj. Svatko se sâm snalazi.
Da, halo?
- Bok, tatice. - Bok, tata.
Hej, mileni. Kako je? Kako ste mi vi?
- Dobro. - Okej, valjda.
Okej? Tko je samo okej? Da nisi ti, James?
Aha. Kad ćeš nam doći, tata?
Pa znaš da ne mogu, mili. Još neko vrijeme, sjećaš se?
Zašto?
Čuj, rekao sam vam da me nema jer radim, je l' tako?
Baka kaže da se nikad nećeš vratiti.
Phillipa, ti si?
Možeš mi dati baku?
Odmahuje glavom.
Nadajmo se da nije u pravu.
Tatice?
Da, James?
Je li mamica s tobom?
James, pričali smo o tome.
Mamica više nije tu.
A gdje je?
Bilo bi dosta, djeco. Oprostite se.
Čujte, poslat ću vam poklone po dedi, dobro?
I budite dobri, budite...
Prijevoz nam je na krovu.
Sve u redu?
Da, je. Zašto pitaš?
Pa kad se Mal pojavila tamo dolje, u snu.
Oprosti za nogu. Neće se ponoviti.
- Pogoršava se, zar ne? - Jedna isprika i točka, dobro, Arthure?
- Gdje je Nash? - Nije stigao. Da ga pričekamo?
Ne. Saitove planove proširenja trebali smo...
...isporučiti Cobolu prije dva sata.
Sad već znaju da nismo uspjeli. Vrijeme je da zametnemo trag.
- Kamo ćeš ti? - U Buenos Aires.
Tamo se mogu prikriti, pa potražiti posao kad se stvar slegne. Ti?
- U Sjedinjene Države. - Pozdravi mi ih.
Prodao vas je, pa došao meni, cjenjkati se za svoj život.
Zato vam pružam zadovoljštinu.
Ne rješavam to tako.
- Što ćete mu učiniti? - Ništa.
Ali ne odgovaram za Cobol Engineering.
- Onda, što hoćete od nas? - Sađenje.
- Je li to moguće? - Naravno da nije.
Ako se ideja može ukrasti iz uma...
...zašto se ne bi mogla i usaditi?
Evo, da je usadim.
Kažem: "Ne mislite na slonove." Na što mislite?
Na slonove.
Točno. Ali to nije vaša ideja, jer znate da sam vam je ja dao.
Um subjekta uvijek može ući u trag porijeklu ideje.
Pravo se nadahnuće ne može krivotvoriti.
To nije istina.
- Možete li to učiniti? - Nudite mi izbor?
Jer mogu i samostalno izaći na kraj s Cobolom.
Onda zaista imate izbora.
I izabirem otići, gospodine.
Recite posadi kamo želite ići.
Hej, g. Cobb!
Biste li se voljeli vratiti kući?
U Ameriku? Svojoj djeci?
Ne možete mi to srediti! Nitko to ne može!
- Baš kao i sađenje. - Cobb, dođi.
- Kako je složena ta ideja? - Posve jednostavna.
Nijedna ideja nije jednostavna kad je treba usaditi u tuđi um.
Glavni mi je konkurent jedan boležljivi starac.
Njegov će sin uskoro naslijediti kontrolni udio u korporaciji.
Hoću da donese odluku o razbijanju očeva carstva.
- Cobb, bolje da odemo. - Samo malo.
Da bih to izveo, ako je to uopće izvedivo...
...treba mi jamstvo.
- Odakle znam da mi to možete učiniti? - Ne znate.
Ali mogu.
Onda, jeste li voljni skočiti u vjeri?
Ili postati starac pun kajanja...
...u iščekivanju samotne smrti?
Sastavite tim, g. Cobb. I mudrije birajte ljude.
Čuj, znam koliko bi se htio vratiti kući.
Ovo se ne može izvesti.
Može. Ako se prodre dovoljno duboko.
Ne možeš to znati.
Već mi je to jednom uspjelo.
Na kome?
Zašto idemo u Pariz?
Trebat će nam novi arhitekt.
Stvarno oduvijek ne voliš svoj kabinet, zar ne?
Nema prostora za razmišljanje u toj ostavi za metle.
Nije ti opasno što si tu?
Ekstradicija iz Francuske u SAD...
...birokratska je mora, kao što znaš.
Mislim da bi je mogli riješiti kada je o tebi riječ.
Gle, donio sam par sitnica. Daj ih djeci kad budeš mogao.
Trebat će više od poneke plišane igračke tu i tamo...
...da se ta djeca uvjere kako i dalje imaju oca.
Samo radim ono što znam. Što sam naučio od tebe.
Nisam te učio da budeš lopov.
Ne, nego da pronalazim put kroz tuđe umove.
Samo, nakon onoga...
...za tu vještinu nisam imao baš puno zakonitih ponuda.
Zašto si došao, Dom?
Mislim da sam otkrio kako da se vratim kući.
Radi se o poslu za neke vrlo, vrlo moćne ljude.
Vjerujem da bi me mogli trajno osloboditi optužbe.
Ali treba mi tvoja pomoć.
Došao si mi iskvariti nekog od najpametnijih i najboljih.
Znaš što nudim. Moraš ih pustiti da sami odluče.
- Novac. - Ne samo novac.
Sjećaš se.
Priliku da izgrade katedrale, cjelokupne gradove...
...stvari koje nikad nisu...
...i ne mogu postojati u stvarnosti.
Znači, hoćeš da pustim da netko ode za tobom u tvoju fantaziju?
Oni zapravo ne uđu u san.
Samo isprojektiraju razine i upute sanjače u njih. To je sve.
Sâm ih isprojektiraj.
Mal mi ne da.
Vrati se u stvarnost, Dom.
- Molim te. - Stvarnost.
Ta djeca, tvoji unuci...
...čekaju da im se otac vrati kući. To je njihova stvarnost.
A ovim, zadnjim poslom, stići ću kući.
Ne bih tu stajao kad bih znao bilo kakav drugi način.
Treba mi arhitekt koji je onako dobar kao što sam ja nekad bio.
Imam ti nekog boljeg.
Ariadne?
Ovo je g. Cobb.
Drago mi je.
Ako imaš trenutak, g. Cobb bi ti volio ponuditi jedan posao.
Stažiranje?
Ne baš.
Imam jedan test za tebe.
Nećete mi ništa unaprijed reći?
Prije opisa posla, moram znati možeš li ga obaviti.
- Zašto? - Strogo govoreći, nije zakonit.
Za dvije minute izradi labirint koji se rješava punu minutu.
Stani.
Opet.
Stani.
Moraš se više potruditi.
Tako je već bolje.
Kažu da se služimo tek djelićem stvarnog potencijala mozga.
To je dok smo budni.
Dok spavamo, naš um može izvesti praktički sve.
Na primjer?
Zamisli da projektiraš zgradu. Svjesno stvaraš svaki njen vid.
Ali katkad ti se učini da sama sebe projektira, ako znaš što hoću reći.
Da, kao da je otkrivam.
Istinsko nadahnuće, zar ne?
E sad, u snu, naš um neprestano to izvodi.
U isti mah stvaramo i doživljavamo svoj svijet.
A naš um to tako dobro izvodi da nismo ni svjesni da se to zbiva.
To nam omogućava da uđemo ravno u sredinu tog procesa.
- Kako? - Tako što preuzmemo stvaralački dio.
Za to mi ti trebaš.
Ti stvoriš svijet sna.
Mi uvedemo subjekta u taj san, a on ga ispuni svojom podsvijesti.
Odakle mi dovoljno pojedinosti da ga uvjerim da je to stvarnost?
Pa, snovi nam djeluju stvarno dok smo u njima, zar ne?
Tek kad se probudimo, shvatimo da je nešto zapravo bilo čudno.
Da te nešto pitam.
Nikad se baš ne sjećaš početka sna, zar ne?
Uvijek se zatekneš ravno usred nečega.
- Da, valjda. - Onda, kako smo se ovdje našli?
Pa, samo smo došli niz...
Razmisli, Ariadne. Kako si se našla ovdje?
Gdje si u ovom trenutku?
Sanjamo?
Zapravo smo sada usred našeg ateljea i spavamo.
Prva lekcija iz zajedničkog sanjanja. Ostani smirena.
Ako je to samo san, zašto se štitiš?
Jer to nikad nije samo san, zar ne?
Krhotine stakla u licu pakleno bole. Dok si u njemu, stvaran ti je.
Zato je vojska razvila dijeljenje sna.
Program obuke u kojoj su se vojnici mogli ubijati, klati i daviti...
...a zatim se probuditi.
Odakle arhitekti u tome?
Pa, netko je morao projektirati snove, zar ne?
Daj nam novih pet minuta.
Pet minuta? Čekaj, pa mi smo, ono, pričali barem sat vremena.
U snu ti um funkcionira brže...
...pa ti vrijeme protječe sporije.
Pet minuta u stvarnome svijetu daje ti sat vremena u snu.
Hajde da vidimo što sve možeš u pet minuta.
Imaš osnovni razmještaj. Knjižaru, kavanu.
Tu je i praktički sve ostalo.
- Tko su ovi ljudi? - Projekcije moje podsvijesti.
Tvoje?
Upamti, ti si sanjač. Ti gradiš ovaj svijet.
Ja sam subjekt. Moj um stvara njegove stanovnike.
Doslovce možeš razgovarati s mojom podsviješću.
Jedan od načina vađenja informacija iz subjekta.
Koji su ostali?
Stvaranje nečeg osiguranog, poput trezora ili zatvora.
Um tamo automatski smjesti informaciju koju želi zaštititi.
- Shvaćaš? - A vi onda tamo provalite i ukradete je.
Pa...
Mislila sam da će prostor sna počivati na vizualiziranju...
...ali prije je stvar u dojmu koji ostavlja.
Zanima me što bude kad se počne poigravati s fizikalnim postavkama.
Izuzetno, zar ne?
Da, zaista.
Zašto me svi gledaju?
Zato što moja podsvijest osjeća da netko drugi stvara ovaj svijet.
Što više mijenjaš, to se brže projekcije počnu upirati u tebe.
Upirati?
Osjećaju da je narav sanjača strana.
Napadaju poput leukocita u borbi protiv zaraze.
- Misliš, napast će nas? - Ne, ne.
Samo tebe.
Ne, ovo je sjajno, ali kažem ti, ako nastaviš ovako mijenjati...
Daj, ono. Možeš reći svojoj podsvijesti da se malo smiri?
To mi je podsvijest. Sjećaš se? Ne mogu joj naređivati.
Vrlo dojmljivo.
Znam ovaj most. Ovo je mjesto stvarno, zar ne?
Da, svakoga dana ovuda idem na faks.
Nikad ne stvaraj mjesta iz sjećanja. Uvijek zamišljaj nova mjesta.
A čuj, temelj ti je ono poznato, je l' tako?
Samo detalji. Ulična rasvjeta ili govornica. Nikad cijele četvrti.
- Zašto ne? - Zato što gradnja sna iz sjećanja...
...najlakše briše granicu sna i jave.
- To se tebi dogodilo? - Slušaj.
Ovo nema veze sa mnom, jasno?
Je li, zato ti trebam ja da ti gradim snove?
Pustite je. Natrag! Natrag!
- Cobb! Cobb! - Pustite je!
- Puštajte me! - Mal!
- Probudi me! Probudi me!
Probudi me!
Mal, ne! Ne!
Hej, hej, hej. Gledaj me. Ništa ti nije. Ništa ti nije.
Zašto se nisam htjela probuditi?
Jer je ostalo još vremena...
...a iz sna se možeš probuditi jedino pogibijom.
- Trebat će joj totem. - Što?
Totem, mala, osobna...
Koju ti podsvijest imaš, Cobb!
Žena stvarno obara s nogu!
- Vidim, upoznala si gđu. Cobb. - To mu je supruga?
Aha. Dakle, totem. Trebat će ti mali predmet, poželjno težak.
Nešto što stalno možeš nositi sa sobom, a za što nitko ne zna.
- Nešto poput kovanice? - Ne.
Nešto osebujnije. Poput, recimo, ove namještene kocke.
Ne smiješ je dotaknuti. To bi joj poništilo svrhu.
Znaš, samo ja znam ravnotežu i opterećenje upravo ove kocke.
Tako, kad pogledaš svoj totem...
...sa sigurnošću znaš da nisi u tuđem snu.
Ne znam ne vidiš li što se zbiva, ili to naprosto ne želiš vidjeti...
...ali Cobb ima ozbiljnih problema koje bi htio zakopati tamo dolje.
A ja nisam spremna otvoriti svoj um nekoj takvoj osobi.
Vratit će se ona. Nikad još nitko nije sve to tako brzo pokopčao.
Stvarnost joj više neće biti dovoljna, a kad se vrati...
Kad se vrati, povjeri joj izgradnju labirinata.
- A gdje ćeš ti biti? - Moram posjetiti Eamesa.
Eamesa? Ne, u Mombasi je. U Cobolovu dvorištu.
Neophodan rizik.
- Ma, dobrih lopova ima sva sila. - Ne treba nam samo lopov.
Treba nam krivotvoritelj.
Trljaj ih do mile volje, neće ti se razmnožiti.
Nikad se ne zna.
Daj, idemo na piće.
Ti častiš.
- I dalje ne znaš slovkati. - Daj se goni.
Kakav ti je rukopis?
- Raznorodan. - Drago mi je.
Hvala lijepo.
Sađenje.
Prije nego što mi kreneš govoriti da je nemoguće, dopusti da ti...
Ne, savršeno je moguće. Samo je prokleto teško.
Zanimljivo. Jer Arthur mi stalno govori da je neizvedivo.
Arthur. Još radiš s tim štreberom?
- Pa, dobar je u svom poslu, zar ne? - Ma najbolji. Uopće nema mašte.
Za razliku od tebe.
Slušaj, ako misliš izvesti sađenje, mašta ti treba.
Da te nešto pitam. Jesi li ga ikad već izveo?
Pokušali smo. Smjestili smo ideju, ali nije se primila.
- Niste je dovoljno duboko usadili? - Ne, nije stvar samo u dubini.
Samo najjednostavnija verzija ideje...
...prirodno izraste u umu subjekta. Suptilna ti je to vještina.
Onda, kakvu to ideju trebaš usaditi?
Nasljednik krupne korporacije treba rastočiti očevo carstvo.
Vidiš, već u tome imaš razne političke porive...
...antimonopolističke stavove i tako dalje. Ali sve je to...
Stavlja te na milost predrasuda tvog subjekta, shvaćaš?
A ti moraš početi od apsolutnog temelja.
A što bi to bilo?
Odnos s ocem.
- Imaš farmaceuta? - Ne, još nemam.
A eto, tu imaš pravog čovjeka. Jusufa.
Formulira svoje verzije mješavina.
A da me odvedeš njemu?
Nakon što se riješiš pratnje. Čovjeka za šankom.
Je li Cobol...
...raspisao nagradu za mnom živim ili mrtvim?
Ne sjećam se. Da vidimo hoće li zapucati.
Ometi ga. Nađemo se dolje u baru za, recimo, pola sata.
- Opet ovdje? - Neće im pasti na pamet.
Pa dobro.
Freddy! Freddy Simmonds.
Bože, pa to si ti, zar ne?
Ne, nisi to ti.
Sada ne sanjaš, je li?
Jednu kavu.
Može prijevoz, g. Cobb?
- Odakle vi u Mombasi? - Čuvam svoju investiciju.
- Tako se ti rješavaš pratnje? - Nije ona ista pratnja.
Cobb je rekao da ćeš se vratiti.
- Pokušala sam ne doći, ali... - Ali ništa nije ravno ovome.
To je baš...
Čisto stvaranje.
Da pogledamo malo paradoksalne arhitekture?
Morat ćeš savladati par trikova...
...da bi sagradila tri pune razine sna. Molim?
Kakvih trikova?
U snu možeš arhitekturi varkom dati nemoguće oblike.
Stvarati zatvorene petlje, poput Penroseovih stuba.
Beskrajnog stubišta.
Vidiš?
Paradoks.
Takva zatvorena petlja...
...pomaže ti da prikriješ međe stvorenoga sna.
Kolike te razine moraju biti?
Pa, u rasponu od kata zgrade do cjelokupnoga grada.
Ali moraju biti dovoljno složene da nam pruže zaklon od projekcija.
- Labirint. - Točno, labirint.
A što je labirint bolji...
To više vremena imamo prije nego što nas projekcije ulove?
Upravo tako.
- Podsvijest mi je dosta pristojna. - Strpi se, postat će oni gadni.
Nitko ne voli osjećaj da mu netko drugi petlja po umu.
Cobb više ne može graditi, je li?
Ne znam može li, ali ne želi.
Sigurnije mu je ako ne zna nacrte.
Zašto?
Ne želi mi reći. Ali mislim da je Mal u pitanju.
- Njegova bivša supruga? - Ne, ne bivša.
- Još su zajedno? - Ne.
Pokojna je.
Tamo unutra vidiš samo njegovu projekciju nje.
Kakva je bila u stvarnosti?
Krasna žena.
- Tražite farmaceuta? - Da.
Da formulira mješavine za posao?
I da ode na teren s nama.
Rijetko vam ja idem na teren, g. Cobb.
Trebali bismo vas tamo da pravite mješavine kakve će nam trebati.
- A to bi bilo? - Velika dubina.
San unutar sna? Dvije razine?
Tri.
Nemoguće. Toliko snova unutar snova postane prenestabilno.
Moguće je. Samo treba dodati sedativ.
Moćan sedativ.
- Koliko članova tima? - Petoro.
Šestoro.
Znat ću da ste obavili posao samo ako vam se pridružim.
U ovakvom poslu nema mjesta za turiste, g. Saito.
Ovaj put očito ima.
Mislim da je ovo dobro polazište. Služim se njome svakodnevno.
- Za što? - Evo, pokazat ću vam.
Možda nećete htjeti vidjeti.
Samo izvolite.
Deset ih je. Dvanaest. Svi spojeni, vrag te neće.
Svakoga dana dolaze dijeliti isti san.
Vidite? Vrlo je stabilna.
- Kako dugo sanjaju? - Tri-četiri sata, svakodnevno.
U mjerilima snova?
Uz ovu mješavinu? Četrdesetak sati, svaki pojedini dan.
- Zašto to rade? - Recite mu vi, g. Cobb.
Nakon nekog vremena, još se jedino tako može sanjati.
Sanjate li vi još uvijek, g. Cobb?
- Svaki dan dolaze tu na spavanje? - Ne.
Dolaze na buđenje.
San za njih postane stvarnost.
A tko ste vi da kažete da to nije tako?
Da vidimo što možeš.
Znaš kako ćeš me naći.
Znaš što moraš učiniti.
Oštro, ne?
Je li vam dobro, g. Cobb?
Da, da. Sve je kako treba.
Robert Fischer, nasljednik energetskog diva Fischer Morrow.
Što zamjerate tom g. Fischeru?
To se vas ne tiče.
G. Saito, ovo nije uobičajena korporativna špijunaža.
Tražite od mene sađenje.
Nadam se da shvaćate ozbiljnost svojeg zahtjeva.
Sjeme koje usadimo u um tog čovjeka izrast će u ideju.
Ta će ga ideja određivati.
Možda će promijeniti...
Pa, možda će ga promijeniti u svakom pogledu.
Mi smo zadnja kompanija koja ih dijeli od dominiranja energetikom.
A više se ne možemo nadmetati.
Uskoro će upravljati energijom na polovici zemaljske kugle.
Praktički, postat će nova supersila.
Svijetu je potrebno da se Robert Fischer predomisli.
To je naš posao.
Kakav je odnos Roberta Fischera s ocem?
Kruže glasine da im je odnos dosta složen.
Ne možemo raditi samo temeljem glasina, zar ne?
Možete li mi omogućiti pristup ovom čovjeku ovdje? Browningu.
Desnoj ruci starijeg Fischera. Kumu mlađeg Fischera.
Trebalo bi biti izvedivo. Pribavite li prave reference.
Reference su mi svojevrsna specijalnost, g. Saito.
Ne miriše mi na nagodbu. Sruši ih.
G. Browning, Maurice Fischer uvijek nastoji izbjeći parničenje.
Da onda iznesemo vaše prigovore izravno Mauriceu?
- Ne znam je li to neophodno. - Ne, ne, mislim da bi trebalo.
Kako mu je?
Ne bih ga nepotrebno uznemiravao, ali...
Robert, jesam ti rekao da ne ulaze prokleti... Čekaj, daj mi...
- G. Fischer, ššš. - Provuci mi to!
Nikad, nikad, nikad. Zar nisi, to sam i pitao.
Ostavi to.
Evo.
Očito je to uspomena koja mu je prirasla srcu.
Ja sam mu je stavio uz uzglavlje. Nije ni primijetio.
Roberte...
Moramo razgovarati o punomoći.
- Znam da ti je to teško, ali... - Ne sada, kume Peter.
Lešinari kruže.
Što Maurice Fischer biva bolesniji, to Peter Browning biva moćniji.
Imao sam obilje prilika za proučavanje Browninga.
Za poprimanje njegova držanja, izučavanje gestikulacije i tako dalje.
Tako da sada mogu oponašati Browninga u prvoj razini sna.
I sugerirati zaključke Fischerovu svjesnom umu.
Kad ga nakon toga odvedemo razinu niže...
...vlastita će mu projekcija Browninga ponoviti isto to.
Sâm će sebi dati ideju.
Točno. Jedino će se tako zadržati. Mora mu djelovati samoniklo.
Zadivljuješ me, Eames.
Velika hvala na snishodljivosti, Arthure, kao i obično.
Sâm si krenuo sanjati, ili...?
Ne, ne, samo obavljam nekakve eksperimente.
Nisam znao da je netko tu, pa...
Samo sam, ma znaš, radila na svom totemu.
Daj da ga vidim.
Učiš, a?
Elegantno rješenje za držanje stvarnosti na oku.
- Ti si se toga sjetio? - Ne, nego...
Nego Mal, zapravo. Ovaj ovdje...
Bio je njezin. Kad bi ga zavrtila u snu, nikad se ne bi srušio.
Samo bi se vrtio i vrtio.
Arthur kaže da je pokojna.
Kako ti idu labirinti?
Svaka razina odnosi se na dio podsvijesti subjekta...
...kojem nastojimo pristupiti.
Zato je najniža razina bolnica, da Fischer u nju smjesti oca.
Zapravo, imam pitanje o ovom razmještaju.
Ne pokazuj mi ništa konkretno. Samo sanjač treba znati razmještaj.
- Zašto je to tako važno? - Ako netko uvede svoje projekcije.
Bolje da ne znaju ništa određeno o labirintu.
Misliš, ako ti uvedeš Mal.
Ne možeš je spriječiti, zar ne?
- Tako je. - Ne možeš graditi...
...jer ako ti znaš labirint, onda ga i ona zna.
Sabotirala bi cijelu operaciju.
- Cobb, znaju li ostali za to? - Ne. Ne znaju.
Moraš ih upozoriti, ako se pogoršava.
Nitko ne kaže da se pogoršava.
Moram se vratiti kući, još mi je jedino do toga stalo.
Zašto ne možeš kući?
Zato što misle da sam je ubio.
- Hvala ti. - Na čemu?
Jer me nisi pitala jesam li.
"Razbit ću očevo carstvo."
Očito, to je ideja koju bi Robert svjesno odbio.
Zato mu je moramo usaditi duboko u podsvijest.
Podsvijest potiču emocije, zar ne? A ne razum.
Moramo ovo na neki način prevesti u emotivni koncept.
Kako ćeš poslovnu strategiju prevesti u emociju?
To smo i došli smisliti, zar ne? E sad, Robertov odnos s ocem...
- ...u najmanju je ruku zategnut. - Ima li u tome nečega?
Sugeriramo mu da razbijanjem kompanije ocu kaže da se goni.
Ne, jer smatram da pozitivna emocija uvijek porazi negativnu.
Svi žudimo za pomirbom, za katarzom.
Robert Fischer mora reagirati pozitivnom emocijom na sve ovo.
Onda pokušajmo ovako.
"Moj otac prihvaća da želim stvarati samostalno, a ne ići njegovim tragom."
To bi moglo upaliti.
Moglo? Treba nam nešto bolje od "moglo".
Hvala na korisnoj opasci, Arthure.
Oprosti što želim nešto konkretnije, Eames.
Konkretnije?
Sađenje se ne temelji na konkretnome.
Kad mu uđemo u um, morat ćemo se snaći s onime što zateknemo.
Na gornjoj razini otvorit ćemo njegov odnos s ocem.
Recimo: "Ne želim ići tragom svoga oca."
Razinu niže, damo mu: "Samostalno ću nešto stvoriti."
A na najnižoj razini uvedemo teško naoružanje.
- "Moj otac ne želi da budem isti on." - Upravo tako.
Na tri razine dubine, snovi će se urušiti na najmanji poremećaj.
Sedativ.
Da bi san bio dovoljno stabilan da u sebi stvori tri razine...
...morat ćemo ga kombinirati s izuzetno moćnim sedativom.
Laku noć.
Naša mješavina za dijeljenje snova vrlo jasno spaja snivače...
...a u isti mah ubrzava moždane funkcije.
Drugim riječima, daje nam više vremena na svakoj razini.
Mozak će vam u snu funkcionirati oko 20 puta brže nego inače.
A kad uđete u san unutar tog sna, posljedice se umnožavaju.
U tri sna, to je deset puta dvadeset sati...
Pardon, matematika mi nikad nije išla. Koliko je to vremena?
Na prvoj razini, tjedan dana.
Šest mjeseci na drugoj, a na trećoj razini...
Deset godina.
Tko bi htio ostati deset godina zarobljen u snu?
Ovisi o snu.
Nakon što je usadimo, kako ćemo se izvući?
I bolje da ti je plan elegantniji od pucanja meni u glavu.
- Trzajem. - Što je to trzaj?
Ovo bi, Ariadne, bio trzaj.
Osjećaj propadanja od kog se preneš iz sna. Naglo te probudi.
Hoćemo li osjetiti trzaj uz ovakav sedativ?
Tu smo bili pametni. Sedativ neće osujetiti funkciju srednjeg uha.
Tako će, bez obzira na dubinu sna, spavač svejedno osjećati padanje.
Ili rušenje.
Trik je u sinkroniziranju trzaja koji će prodrijeti kroz sve tri razine.
Možemo glazbenim odbrojavanjem sinkronizirati zasebne trzaje.
Nema zakazane operacije, kao ni zubara, ništa.
Zar nije trebao operirati koljeno?
Ništa. Bar ne za potpunu anesteziju.
A nama treba najmanje deset sati.
Let Sydney-Los Angeles.
Jedna od najduljih linija na svijetu. Leti njome svaka dva tjedna.
Onda sigurno leti privatnim.
Ne ako mu mlažnjak neočekivano ode na remont.
- Morat će to biti 747. - Zbog čega?
Zbog toga što je u Boeingu 747 pilotska kabina kat više...
...a kabina prve klase u nosu, pa nitko neće tuda prolaziti.
Samo, treba kupiti cijelu kabinu. I stjuardesu u prvoj klasi.
Kupio sam cijelu kompaniju.
Nekako čišće rješenje.
Eto, izgleda da smo dobili tih deset sati.
Ariadne? Izuzetno si se iskazala, usput.
Znaš kako ćeš me naći.
Znaš što moraš učiniti.
Sjećaš se kad si me zaprosio?
Naravno.
Rekao si da si usnio san.
U kojem ostarimo zajedno.
Još to možemo.
Ne smiješ biti tu.
Samo da vidim kakve to "testove" obavljaš svake noći nasamo.
- Ovo te se nimalo ne tiče. - Ovo me se itekako tiče.
- Tražiš da dijelim snove s tobom. - Ne ove. Ovo su moji snovi.
Zašto si to radiš?
Samo još tako mogu sanjati.
Zašto ti je tako važno sanjati?
Još smo zajedno u mojim snovima.
Nisu ovo samo snovi.
Ovo su uspomene. A rekao si mi da se nikad ne služim uspomenama.
Znam da jesam.
Nastojiš je održati živom. Ne možeš je pustiti od sebe.
Ne shvaćaš. Kajem se zbog tih trenutaka.
Moram promijeniti te uspomene.
Pa, što te to tu dolje tjera na kajanje?
Slušaj, o meni trebaš shvatiti samo jedno.
Kuća pripada tebi?
Meni i Mal, da.
Gdje je ona?
Već je pokojna.
To je moj sin James.
Kopa nešto, možda glistu.
To je Phillipa.
Dođe mi da ih pozovem...
...da se okrenu i osmjehnu i da im...
Da im vidim ta prelijepa lica, ali sasvim je prekasno.
Upravo sada. Ili nikada, Cobb.
Tu me obuzme panika.
Shvatim da ću se kajati zbog ovog trenutka.
Da moram još jedanput za kraj vidjeti njihova lica.
James! Phillipa! Dođite!
Ali trenutak mine.
I što god da učinim, ne mogu promijeniti ovaj trenutak.
Krenem ih pozvati...
A oni pobjegnu.
Ako im ikad više mislim vidjeti lica, moram se vratiti kući.
U stvarnom svijetu.
Što ti tu radiš?
Zovem se...
Znam ja tko si ti. Što ti tu radiš?
Samo bih htjela shvatiti.
Kako bi ti to shvatila?
Znaš li ti kako je to kada se dvoje vole?
Kada si polovica cjeline?
Ne.
Ispričat ću ti zagonetku.
Čekaš vlak.
Vlak koji će te odvesti nekamo daleko.
Znaš kamo se nadaš da će te taj vlak odvesti.
Ali nisi sigurna da i hoće.
Samo, to nije bitno.
Kako ti može ne biti bitno kamo će te taj vlak odvesti?
Zato što ćemo biti zajedno.
- Kako si je mogao dovesti, Dom? - Gdje se to nalazimo?
Ovo je hotelski apartman gdje smo slavili godišnjice.
Što se tu dogodilo?
Obećao si! Obećao si da ćemo biti zajedno!
Molim te, ostani tu, samo privremeno!
Rekao si da ćemo biti zajedno! Da ćemo zajedno ostariti!
Vratit ću se po tebe. Obećavam ti.
Misliš da je možeš zatočiti u zatvoru izgrađenom samo od sjećanja?
Stvarno misliš da će je to zadržati?
Kucnuo je čas.
Maurice Fischer upravo je umro u Sydneyju.
- Kada je pogreb? - U četvrtak. U Los Angelesu.
Robert će putovati uz tijelo ne kasnije od utorka. U pokret.
- Cobb, idem s vama. - Obećao sam Milesu. Ne.
Timu treba netko tko shvaća što tebe muči.
Ne nužno ja...
...ali onda bi morao Arthuru pokazati što sam vidjela.
Sredite nam još jedno mjesto na tom letu.
Ako se ukrcam u taj avion, a vi ne ispoštujete dogovor...
...nakon slijetanja odlazim u zatvor do kraja života.
Dovršite li posao na putu...
...jednim pozivom iz aviona...
...riješit ću vas svih briga oko pogranične kontrole.
- Ispričavam se. - A da, pardon, moja greška.
Oprostite, nije li ovo vaša? Mislim da vam je ispala.
Jeste li za piće, gospodo?
Vodu, molim.
Također, molim.
Hvala.
Znate, morao sam primijetiti...
Niste li kojim slučajem u rodu s Mauriceom Fischerom?
Da...
...bio mi je otac.
Bio je veliko nadahnuće. Moja iskrena sućut.
- Izvolite. - Hvala.
Za vašeg oca.
Počivao u miru, a?
- Nisi se mogao popišati prije nego što si zaspao? - Oprosti.
Previše šampanjca prije leta, a, Jusufe?
A je ti štos.
Pa, znamo da će mu trebati taksi po ovakvom vremenu.
- Kretenu! Ma daj ti meni malo... - Udalji se.
Nek me nazove... moram ići.
Ma to, taksi! Hvala.
Križanje Treće i Marketa. Brzo.
- Što to radite? - Pardon, mislio sam da je slobodan.
- Pa, nije. - Da možda podijelimo.
Radije ne. Stanite, da ovaj...
Divota.
Dođi!
Unutra je 500 dolara. A lisnica vrijedi i više.
Barem me odbacite gdje želim.
Nažalost, to nije...
- Pokrivajte ga! - Dolje! Dolje, odmah!
Kvragu, što je sad ovo?
Ovo nije projektirano.
Cobb?
Sredi ga!
Jesi dobro?
Da, jesam. Sve okej.
I Fischer je okej, osim ako mu ne pozli od vožnje.
Saito?
Vodi Fischera otraga, odmah!
- U stražnju prostoriju. Idemo! - Što je to bilo, dovraga?
Je li pogođen? Umire?
- Ne znam. - Isuse Bože.
- Gdje si bio? Što ti se dogodilo? - Ispriječio nam se teretni vlak.
Zašto si stavila željeznički prijelaz nasred gradskog križanja?
- Nisam. - Odakle se stvorio?
Da ja tebe nešto pitam! Odakle ta zasjeda?
To nisu bile normalne projekcije! Bili su obučeni, za Boga miloga!
- Odakle mu obuka? - Neki vaditelj...
...obučio je Fischerovu podsvijest.
Ona se sada može braniti vojnim borbenim sredstvima.
Oprosti, trebao sam to otkriti u istraživanju.
- Zašto onda nisi? - Smiri se.
Ne govori mi da se smirim. To je bila tvoja odgovornost!
Trebao si ga temeljito provjeriti!
- Nismo spremni za ovakvo nasilje! - Već smo se rješavali podosiguranja!
Malo više opreza i sve u redu!
- Nismo tako planirali! - On umire, za Boga miloga!
Ne, ne, nemoj! Nemoj.
U agoniji je. Budim ga.
Ne. Nećeš ga tako probuditi.
Kako to misliš da neću? Pogibijom se budi iz sna.
Ne iz ovoga.
Pod prejakim smo sedativom za takvo buđenje.
Dobro. I što onda bude kada poginemo?
- Padnemo u limb. - Ti to ozbiljno?
- U limb? - Neizgrađeni prostor sna.
- Dobro, koji je vrag tamo dolje? - Sirova, beskrajna podsvijest.
Ništa osim onoga što je možda zaostalo za nekim od onih...
...koji dijele san, a koji je ondje već bio zarobljen.
U našem slučaju, to si samo ti.
- Koliko se tamo može zapeti? - Bijeg je moguć...
- ...tek nakon što sedativ popusti. - Koliko, Jusufe?
Desetljećima. Možda zauvijek. Ne znam. Pitaj njega, on je bio.
Odnesimo ga gore.
Ma super.
Baš ti hvala.
Sad ne možemo iz Fischerova uma, napada nas njegova privatna vojska.
A ako poginemo...
...lutat ćemo limbom dok nam mozak ne postane kajgana, a?
Ima netko prvu pomoć?
Znači, znao si za te rizike, a nisi nam to rekao?
Nije trebalo biti rizika. Nisam znao da ćemo se morati nositi s pucnjavom.
Nisi imao prava na to.
Jedino se ovako može spustiti za tri razine.
A ti. Ti si to znao, a svejedno si pristao?
Vjerovao sam mu.
Vjerovao si mu? Što, kad ti je obećao pola svoje zarade?
Ne. Cijelu zaradu. Uostalom, rekao je da je to već izveo.
Je li, izveo je. Misliš, s Mal? Jer to je tako dobro ispalo?
To uopće nije bitno. Učinio sam što sam morao da se vratim djeci.
Pa si nas uveo u ratnu zonu bez izlaza.
Izlaza ima. Nego što. Nastavimo s poslom, obavimo ga što brže moguće...
...i izađemo trzajem, kao i prije.
Zaboravi. Što dublje, to rizičnije.
Pričekat ću kraj na ovoj razini, dečki.
Fischerovo nas osiguranje opkoljava već sada.
Deset sati leta na ovoj je razini punih tjedan dana.
Što znači da ćemo izginuti do zadnjega. To vam jamčim.
Nema nam druge nego nastaviti i obaviti posao što brže možemo.
Spuštanje je jedino napredovanje.
Pripremite se.
Ti, dođi. Idemo ga obraditi.
Osiguran sam protiv otmice na iznos do deset milijuna.
- Trebalo bi biti posve jednostavno. - Začepi! Neće biti.
U uredu tvog oca, ispod polica...
...nalazi se njegov osobni sef. Treba nam šifra.
Ne znam ni za kakav sef.
To ne znači da ne znaš njegovu šifru.
Reci nam koja je.
Ne znam je.
Iz pouzdanog izvora znamo da je znaš.
Je li? Kojeg izvora?
- Ovo košta petsto dolara? - Što je unutra?
Gotovina, kartice, iskaznice. I ovo.
Korisno?
Možda.
Kreni. Imaš sat vremena.
Sat vremena?
Trebao sam dobiti cijelu noć da to izvedem.
A Saito nije trebao dobiti metak u prsa.
Imaš sat vremena, pa nam sredi nešto korisno, molim te.
- Što je to? - Pouzdan izvor.
Kum Peter?
Samo neka prestanu.
- Daj šifru. - Ne znam je.
- Zašto Browning tvrdi da znaš? - Nemam pojma.
Dajte mi da razgovaram s njim, pa ću saznati.
Imaš sat vremena. Počni razgovor.
Jesi dobro?
Jesi okej?
Gadovi me već dva dana propuštaju kroz šake.
Imaju pristup uredu tvog oca...
...i nastoje otvoriti njegov sef.
Mislili su da ću ja znati šifru, ali ne znam je.
- A čuj, ni ja, pa... - Što?
Maurice mi je rekao da ćeš ga samo ti znati otvoriti kad on umre.
Ne, nikad mi nije dao nikakvu šifru.
Možda je. Možda samo nisi znao da je to šifra.
- Što bi to onda bilo? - Ne znam, neki značajan slijed brojki...
...zasnovan na tvojim doživljajima uz Mauricea.
Nismo baš proživjeli mnogo značajnih zajedničkih doživljaja.
Možda nakon smrti tvoje majke.
Znaš što mi je rekao nakon smrti moje majke?
"Roberte, tu se zaista nema što reći."
A čuj, emocije mu nisu išle.
Bilo mi je 11 godina, kume Peter.
- Kako mu je? - Trpi jake bolove.
Kad siđemo na niže razine, bol će mu se ublažiti.
A ako umre?
U najgorem slučaju?
Kad se probudi, um će mu biti prazan.
Cobb, svejedno ću ispoštovati naš dogovor.
Hvala vam, Saito.
Samo, kad se probudite, nećete se ni sjećati da je postojao dogovor.
Limb će postati vaša stvarnost.
Tako ćete dugo biti izgubljeni u njemu da ćete postati starac.
Pun kajanja?
U iščekivanju samotne smrti.
Ne.
Vratit ću se.
I opet ćemo zajedno biti mladi ljudi.
Dišite.
Ubit će nas ako im ne damo šifru.
- Samo žele otkupninu. - Čuo sam ih.
Zaključat će nas u kombi, pa ga sjuriti u rijeku.
Pa dobro. Što je u sefu?
Nešto za tebe.
Maurice je to uvijek nazivao najdragocjenijim poklonom tebi.
Oporuka.
Mauriceovu oporuku čuva tvrtka Port & Dunn.
Ta je alternativna. Ova bi je zamijenila, ako tako odlučiš.
Njome se razdvajaju sastavne djelatnosti Fischer Morrowa.
Značila bi kraj cijeloga nama poznatog carstva.
I uništila cijelo moje nasljedstvo.
- Kako mu je to palo na pamet? - Jednostavno ne znam.
Volio te, Roberte.
Na vlastiti način.
Na vlastiti način?
Kad je stigao kraj...
...pozvao me do svoje samrtne postelje.
Jedva da je mogao govoriti.
Ali potrudio se reći mi još nešto za kraj.
Privukao me sebi.
Uspio sam razabrati samo...
...jednu riječ
"Razočaran."
Kad si ti to bio u limbu?
Možda si ostatak tima nagovorio da nastave...
- ...ali oni ne znaju istinu. - Istinu? Kakvu istinu?
Istinu da u svakom trenu možeš probiti zid teretnim vlakom.
Istinu da ti se Mal probija kroz podsvijest.
I istinu da silaženjem u Fischera...
...u isti mah silazimo u tebe.
A nisam sigurna da će nam se svidjeti ono što tamo zateknemo.
Radili smo zajedno.
Istraživali koncept sna unutar sna.
Tjerao sam nas sve dublje i dublje, sve dalje.
Nisam shvaćao pojam da se sati dolje mogu pretvoriti u godine...
...da se možemo zarobiti tako duboko da...
Kad smo se zatekli na obali vlastite podsvijesti...
...izgubili smo pojam stvarnosti.
Stvarali smo, gradili svijet za sebe same.
Godinama je to trajalo.
Gradili smo vlastiti svijet.
Koliko ste dugo bili tamo?
Pedesetak godina.
Isuse.
Kako ste to izdržali?
Isprva nije bilo loše, osjećali smo se kao bogovi.
Problem je bio u tome što sam znao da ništa od toga nije stvarno.
Na koncu više nikako nisam mogao tako živjeti.
A kako je njoj bilo?
Stavila je nešto pod ključ, nešto duboko unutar sebe.
Istinu koju je nekoć znala, ali odlučila ju je zaboraviti.
Limb je za nju postao stvarnost.
Što je bilo kad ste se probudili?
Probuditi se iz toga, nakon godina, nakon desetljeća...
Postati stare duše tako naprasno vraćene u mladost?
Znao sam da nešto nije u redu s njom. Nije to htjela priznati.
Napokon mi je rekla istinu.
Obuzela ju je jedna ideja.
Posve jednostavna ideja koja je sve promijenila.
Da naš svijet nije stvaran.
Da se mora probuditi kako bi se vratila u stvarnost...
...da se, za povratak kući...
Moramo ubiti.
- A vaša djeca? - Smatrala ih je projekcijama...
...prave djece koja nas gore još čekaju.
- Ja sam im majka! - Smiri se.
Misliš da ne znam razliku?
Ako ja ovo sanjam, zašto te ne mogu smiriti?
Jer ne znaš da sanjaš!
Bila je sigurna da ja tu ništa ne mogu promijeniti...
...ma koliko da sam je molio, ma koliko da sam je kumio.
Htjela se ubiti, ali nije mogla sama.
Previše me voljela, pa je smislila plan za našu godišnjicu braka.
- Mila, što to radiš? - Hajde sa mnom.
Daj, vrati se samo unutra. Dobro? Samo se vrati, hajde.
Ne. Skočit ću, a ti ćeš sa mnom.
Ne, neću.
Slušaj me sada.
Ako skočiš, nećeš se probuditi, sjećaš se? Poginut ćeš.
Hajde sad, samo se vrati.
Hajde. Vrati se unutra, pa ćemo porazgovarati.
Dosta smo razgovarali.
- Mal. - Izađi na nadboj...
- ...inače skačem odmah. - Okej.
Porazgovarat ćemo.
Je li tako?
- Tražim od tebe da skočiš u vjeri. - Ne, dušo.
Ne. Pa znaš da ne mogu.
Stani malo, sjeti se djece.
Sjeti se Jamesa.
Sjeti se naše Phillipe.
Ako odem bez tebe, svejedno će ti ih oduzeti.
- Što ti to znači? - Kod odvjetnika sam ostavila pismo...
...u kom navodim da živim u strahu.
Da si mi prijetio ubojstvom.
- Zašto si to učinila? - Volim te, Dom.
Zašto bi mi to učinila?
Da te oslobodim kajanja zbog toga što si ih odlučio ostaviti.
Idemo kući, svojoj pravoj djeci.
Ne, ne, ne, Mal, slušaj me, dobro? Mal, pogledaj me, molim te.
Čekaš vlak.
- Mal, dovraga, nemoj! - Vlak koji će te odvesti nekamo daleko.
James i Phillipa nas čekaju!
Znaš kamo se nadaš da će te taj vlak odvesti. Ali nisi sigurna da i hoće.
- Mal, pogledaj me! - Samo, to nije bitno.
- Mal, ma dovraga! - Zato što ćete biti zajedno.
Mal, slušaj me! Mila moja! Pogledaj me! Mal, ne!
Isuse Bože!
Tri zasebna psihijatra dala su joj uvjerenje o uračunljivosti.
Tako nisam mogao ni pokušati objasniti prirodu njenog ludila.
Zato sam pobjegao.
Upravo sada. Ili nikada, Cobb.
James! Phillipa! Dođite! Hajde!
U redu, idemo.
Ostavio sam svoju djecu, i odonda se nastojim nekako vratiti.
Određuješ je grižnjom savjesti. Odatle ona crpi snagu.
Ali nisi odgovoran za ideju koja je nju uništila.
A ako mislimo uspjeti u ovome...
...morat ćeš oprostiti sebi i suočiti se s njom.
Ali ne moraš to učiniti sâm.
- Ne, ne, nećeš... - Radim to zbog ostalih.
Jer ne slute što su stavili na kocku kad su se spustili ovamo s tobom.
Moramo dalje.
Vrijeme je isteklo.
Pa dobro. Ne znam nikakvu šifru.
- Barem ne svjesno. - A možda nagonski?
Netko mi upravo sada čeka da utipka šifru u uredu vašeg oca.
Recite prvih šest brojki koje vam sada padnu na pamet.
- Pojma nemam. - Sada!
Kažem, sada! Upravo sada!
5, 2, 8, 4, 9, 1.
Nek idući put bude bolje.
Dobro. Stavite im vreće. Idete na vožnju.
Više vam vrijedimo živi. Čujete me?
Što si saznao?
Dečku je odnos s ocem gori nego što smo mislili.
Što mi imamo od toga?
Što su problemi veći, to je katarza jača.
Kako ćemo ih pomiriti ako su toliko otuđeni?
- Pa na tome radim, je li. - Požuri. Projekcije nas sustižu.
Moramo se probiti odavde dok nas nisu posve opkolili.
Kvragu.
Ne boj se sanjati nešto malo veće, dušice.
Dakle, moramo mu premjestiti odbojnost s oca na kuma.
- Uništit ćete mu jedini pozitivan odnos? - Ne, popraviti odnos s ocem...
...i raskrinkati pravu narav kuma.
Posao bismo trebali Fischeru naplatiti daleko više nego Saitu.
A njegovo osiguranje? Što dublje idemo, to će jače biti.
- Tu nam treba Mister Charles. - Ne.
- Tko je Mister Charles? - Nije to pametno.
Čim u hotelu pristupimo Fischeru, spopast će nas njegovo osiguranje.
Izvedemo Mistera Charlesa, kao na poslu za Steina.
- To ste već radili? - Aha, neuspješno.
Subjekt je shvatio da sanja i njegova nas je podsvijest rastrgala.
Izvrsno. Ali puno ste saznali, ne?
- Nešto će ga trebati omesti. - Nemaš frke.
Može jedna ljupka dama kojom sam se već služio?
Slušaj. Pazi kako voziš, dobro?
Dolje će nam sve biti dozlaboga nestabilno.
Ne skači prerano. Samo je jedna prilika za trzaj. Mora nam uspjeti.
Pustit ću glazbu da vam javim da stiže, a ostalo je na vama.
- Spremni ste? - Spremni!
Slatko sanjajte.
Jesam li ti dosadna?
Pričala sam ti o sebi. Očito ti nije odgovaralo.
Puno mi je toga na umu.
Kreće Mister Charles.
G. Fischer, zar ne?
Drago mi vas je opet vidjeti. Rod Green iz marketinga.
- A vi ste...? - Na odlasku.
Ako ti bude dosadno.
Očito vas je otpilila.
To jest, osim ako joj broj nije zaista šestoznamenkast.
Čudan način zbližavanja, kad vam tako krade lisnicu.
Dovraga. Sama lisnica vrijedi bar 500...
Oko 500 dolara, zar ne?
Čujte, bez brige. Moji ljudi to rješavaju već u ovom trenutku.
Tko ili što je Mister Charles?
Gambit koji bi trebao okrenuti Fischera protiv vlastite podsvijesti.
Zašto ga ne odobravaš?
Jer u njemu se subjektu kaže da sanja...
...što privuče svu silu pozornosti na nas.
Nije li nam Cobb rekao da to nikad ne radimo?
Znači, primijetila si kako često...
...Cobb radi ono što kaže da se ne smije.
G. Saito, imate li trenutak?
- Žao mi je, ali... - Samo malo! Čekaj!
Malo ste mi živnuli.
Vrlo duhovito, g. Eames.
Turbulencija na letu?
Ne, nešto mnogo bliže.
Tako vam Jusuf vozi.
Ispričavam se. Što ste ono rekli, tko ste vi?
Rod Green iz marketinga.
Samo, to uopće nije istina, zar ne?
Zovem se Mister Charles. Sjećate me se, zar ne?
Tu dolje, ja sam šef vašeg osiguranja.
Izađite na nekom drugom katu i samo hodajte dalje.
Riješite se lisnice. Osiguranje će je tražiti.
Moramo kupiti Cobbu još malo vremena.
Osiguranja, a?
- Radite za hotel? - Ne, ne.
Specijalnost mi je vrlo specifičan tip osiguranja.
Podsvjesno osiguranje.
Mislite na snove?
Mislite na vađenje?
Tu sam da vas zaštitim.
G. Fischer, tu sam da vas zaštitim u slučaju da...
...netko pokuša upasti u vaš um putem snova.
Ovdje niste sigurni.
Dolaze po vas.
Neobično vrijeme, zar ne?
Osjećate?
Što se zbiva?
Cobb upozorava Fischera na neobične okolnosti u snu...
...zbog kojih njegova podsvijest počinje gledati gdje je sanjač.
Mene. Brzo, poljubi me.
- Još uvijek nas gledaju. - A da, isplatilo se pokušati.
Bolje da odemo odavde.
Osjećate? Da znate, obučeni ste za ovo, g. Fischer.
Zapazite neobično vrijeme, promjene sile teže.
Ništa od ovoga nije stvarno. Nalazite se u snu.
E sad, najlakše ćete to iskušati pokušajem da se prisjetite načina...
...na koji ste stigli u ovaj hotel. Možete li to izvesti?
Pa da, ja...
Ne, dišite, dišite. Imajte obuku na umu.
Prihvatite da ste u snu, a ja sam tu da vas štitim. Samo nastavite.
- Niste stvarni? - Ne.
Ne. Ja sam projekcija vaše podsvijesti.
Poslan sam da vas zaštitim...
...ako vas vaditelji pokušaju uvući u san.
A držim da se to upravo sada zbiva, gospodine Fischer.
Okej.
Možete me izvući odavde?
Smjesta. Za mnom.
Samo trenutak.
Isuse Bože! Pa što vi to radite?
Došli su vas oteti, zar ne?
Želite li da vam pomognem, morate ostati smireni.
Trebate surađivati, g. Fischer.
Ako je ovo san, samo se trebam ubiti, pa ću se probuditi, zar ne?
Na vašem mjestu ne bih, gospodine Fischer.
Držim da su vam dali sedative, pa ako stisnete taj otponac...
Možda se više ne probudite.
Možda padnete u dublje stanje sna. Znate već na što mislim.
Sjetite se obuke.
Sjetite se što sam vam rekao.
Dajte mi taj pištolj.
Ova bi soba trebala biti točno ispod sobe 528?
Aha.
Razmislite, g. Fischer, razmislite.
Čega se sjećate prije ovog sna?
Bilo je, eto, puno pucnjave.
Bilo je i... kiše.
Kum Peter.
- O, Bože, oteli su nas. - Gdje vas drže?
- U kombiju. - To objašnjava promjene sile teže.
Upravo sada ste u kombiju. Nastavite.
Ima neke veze sa...
Neke veze s nekim sefom?
Bože, zašto mi se tako teško prisjetiti?
Kao kad se prisjećate sna nakon buđenja.
Čujte, za to je potrebna višegodišnja praksa.
Vi i Browning uvučeni ste u ovaj san jer vam žele nešto ukrasti iz uma.
Usredotočite se i pokušajte se prisjetiti što bi to bilo.
Što je to, g. Fischer? Razmislite!
Šifra. Tražili su prve brojeve koji mi padnu na pamet.
Nastoje vam izvući neki broj iz podsvijesti.
Može značiti bilo što. Sada smo u hotelu.
Pokušajmo s hotelskim sobama. Kako je glasio broj, g. Fischer?
Pokušajte se sjetiti. To mi je izuzetno važno.
Pet.
5-2... nešto, neki dugi broj.
Za početak dovoljno. Krenimo od petog kata.
- Tempiraš li eksploziju? - Ne, sâm ću to procijeniti.
Dok svi vi spavate u 528, čekat ću Jusufov trzaj.
- Kako ćeš to znati? - Upozorit će me glazbom.
A kad kombi udari u ogradu mosta, to ću svakako osjetiti.
Da dobijemo lijepi, sinkronizirani trzaj.
Dođe li prerano, neće nas izvući.
Ali dođe li prekasno, neću nas moći ispustiti.
A zašto ne?
Zato što će kombi biti u slobodnom padu.
- Nema ispuštanja bez sile teže. - Točno.
Moji su. Nastavite.
Mister Charles.
- Znate li što je to, g. Fischer? - Da, mislim da znam.
Nastoje vas baciti u san.
- Već sam u snu. - U još dublji san.
Mislite, u san unutar sna?
Vidim, promijenio si se.
Pardon?
O, ispričavam se. Pobrkao sam vas s jednim prijateljem.
Zgodan momak, sigurno.
Ne, ne, ne. To je Fischerova projekcija Browninga.
Pođimo za njim, da vidimo kako će se ponašati.
- Zašto? - Svojim će postupcima otkriti...
...počinje li Fischer sumnjati u njega, kako želimo.
- Kume Peter. - Kazali ste da su vas zajedno oteli?
Pa, ne baš. Njega su već držali. Mučili su ga.
I vidjeli ste kako ga muče?
Otmičari rade za tebe?
Roberte.
Ti pokušavaš otvoriti taj sef? Doći do alternativne oporuke?
Fischer Morrow cijeli je moj život. Ne mogu te pustiti da ga uništiš.
Ne mislim odbaciti svoje nasljedstvo. Zašto bih?
Nisam ti mogao dopustiti da nasjedneš na očev zadnji izazov.
- Kakav izazov? - Oporuka, Roberte, ta oporuka?
To ti je njegova posljednja uvreda.
Njome te izazvao da samostalno izgradiš nešto...
...dajući ti do znanja da nisi dostojan njegovih postignuća.
- Što, kad mi je rekao da je razočaran. A? - Žao mi je.
Ali... prevario se.
Možeš bolje izgraditi kompaniju nego što je on ikad mogao.
G. Fischer, on laže.
- Odakle to znate? - Vjerujte mi, to mi je posao.
Krije nešto, a mi moramo saznati o čemu se radi.
Htio bih da mu učinite isto ono što je on namjeravao učiniti vama.
Ući ćemo u njegovu podsvijest i otkriti to što ne želi da saznate.
U redu.
- Zaspao je. - Samo malo.
U čiju mi to podsvijest ulazimo?
U Fischerovu.
Ali rekao sam mu da je Browningova, pa će biti u našem timu.
Pomoći će nam da mu provalimo u vlastitu podsvijest.
Tako je.
Osiguranje će te tvrdo pritisnuti.
A ja ću ih odvesti u veselu hajku.
- Samo se vrati prije trzaja. - Na spavanje, g. Eames.
Može?
Hej. Spreman si?
Da, da. Može, može. Spreman sam.
Cobb?
Cobb? Što je ono tamo?
Nadajmo se, istina kojoj želimo podučiti Fischera.
Pitam, što je ono tamo tebi?
Jeste vi to vidjeli?
Eames, ovo je tvoj san.
Odvuci osiguranje od baze kako god znaš, jasno?
- Tko će uvesti Fischera? - Ja ne.
Kad bih znao put, sve bi bilo ugroženo.
- Projektirala sam sve to. - Ne, ti ćeš sa mnom.
Mogao bih ja.
Pa dobro. Uputi ga dok idete do baze.
- Fischer, vi ćete s njim. - U redu. A vi?
Ne gasite ovo. Slušat ću cijelo vrijeme.
Mogu vas pokrivati s prozora na južnom tornju. Vidite ga?
- Da. Ne idete s nama? - Kako biste saznali istinu o ocu...
...morat ćete samostalno provaliti Browningu u mozak.
Idemo, Fischer!
- Pali alarm! Pali alarm! - Brzo, brzo, brzo!
Pokret!
Brzo!
Dovraga.
Nadam se da ste spremni.
Ne, prerano je.
Cobb, čuješ ti to?
Primijetio sam prije dvadesetak minuta, mislio sam da je vjetar.
Da, čujem. To je glazba.
Što ćemo sada?
Požuriti.
Jusuf je na deset sekundi od skoka.
To Arthuru daje tri minute.
To je on!
- Nama to pak daje koliko? - Šezdeset minuta.
- Mogu proći trasu za sat vremena? - Još moraju sići srednjom terasom.
Onda im treba nova, izravnija trasa.
Projektirana je kao labirint.
Sigurno neki pristupi sijeku labirint, zar ne?
Eames?
- Je li Eames išta dodao? - Ne bih ti smjela reći. Ako Mal sazna...
Nemamo vremena za to. Je li išta dodao?
Dodao je ventilacijski sustav...
- ...koji siječe labirint. - Dobro. Objasni im.
- Saito? - Izvoli.
Paradoks.
- Što je to bilo? - Trzaj.
Cobb! Je li nam promaknuo?
Da, promaknuo nam je.
Čovječe.
Nije netko mogao usnuti prokletu plažu?
Dobro, kvragu, što ćemo sad?
Dovršiti posao prije idućeg trzaja.
- Kakvog idućeg trzaja? - Kad kombi udari u vodu.
Želite li obaviti poziv, spustite slušalicu i pokušajte ponovno.
Kako da vas ispustim bez sile teže?
Arthur ima par minuta, a mi imamo dvadesetak.
Dobro si?
Trkom! Natrag! U bazu! U bazu!
Brzo, brzo, brzo!
Nešto nije u redu. Idu prema vama kao da nešto znaju.
Čuj, samo nam kupi vremena, dobro?
- Dođi! - Stižem.
Okej. To je predvorje blindirane prostorije.
- Ima li ta prostorija prozore? - Ne. Pa tad ne bi bila blindirana.
Nadajmo se da će se Fischeru svidjeti ono što u njoj zatekne.
- Jesu li te projekcije samo dio njegove podsvijesti? - Da.
- Uništavaš mu te dijelove uma? - Ne, ne. To su samo projekcije.
- Stigli smo. - Čisto vam je...
...ali požurite, stiže cijela vojska.
Ušao sam.
- Tamo je još netko. - Fischer, to je zamka. Bježi.
Daj. Daj, samo malo niže.
Cobb.
Ne. Ona nije stvarna.
Odakle to znaš?
Ona je samo projekcija. Fischer. Fischer je stvaran.
Zdravo.
Bože mili. Eames! Eames, brzo u predvorje!
- Što je bilo? - Mal je ubila Fischera.
Nisam mogao pucati u nju.
Čuj, oživljavanje nema smisla. Um mu je već zarobljen tamo dolje.
Sve je gotovo.
Znači, to bi bilo to? Neuspjeh?
Gotovi smo. Žao mi je.
Pa, nisam ja taj koji se neće vratiti obitelji, je l' tako?
Šteta, stvarno me zanimalo što je unutra. Kunem se da smo ga imali.
Da postavimo eksploziv.
Ne, još uvijek ima načina.
Samo se trebamo spustiti za Fischerom.
Nema vremena.
Tu nema, ali dolje će biti dovoljno vremena.
I pronaći ćemo ga.
Čim počne Arthurova glazba, samo ga oživi defibrilatorom.
Dolje mu sami možemo dati trzaj.
Čuj, odvedi ga unutra.
Čim glazba prestane, digni bolnicu u zrak...
...pa ćemo svi na trzaju odletjeti natrag uz slojeve.
Vrijedi pokušati, ako Saito zadržava stražare dok postavljam eksploziv.
Saitu nema spasa, zar ne?
- Daj, Cobb. Moramo pokušati. - Samo vi dajte.
Ali ako se ne vratite prije trzaja, ja odoh, sa ili bez vas.
Ima ona pravo. Hajde, idemo.
Mogu li računati s tim da ćeš učiniti što treba? Mal će biti dolje.
Znam gdje ćemo je naći. Držat će Fischera.
- Kako znaš? - Zato što želi da dođem po njega.
Želi da se vratim dolje, njoj.
Jesi dobro?
- Ovo je tvoj svijet? - Nekad je bio.
A ona će biti tu.
Dođi.
Saito. Saito.
Čuvajte mi Fischera dok ja postavljam eksploziv, može?
U ovakvom poslu nema mjesta za turiste.
Ne pričajte koješta.
Vi ste sve ovo sagradili? Nevjerojatno je.
Gradili smo godinama.
Zatim smo prešli na uspomene.
Ovuda.
Ovo je bila naša četvrt.
Mjesta iz naše prošlosti.
Naš prvi stan.
Zatim smo se preselili u onu zgradu tamo.
Kad je Mal zatrudnjela, to nam je postao dom.
Sve ste to izgradili samo iz uspomena?
Kao što kažem, imali smo puno vremena.
Što je ono?
Kuća u kojoj je Mal odrasla.
- Je li onda u njoj? - Ne.
Dođi.
Oboje smo željeli živjeti u kući, ali obožavali smo ovakve zgrade.
U stvarnom bismo svijetu morali odabrati, ali ne i ovdje.
Kako da vratimo Fischera?
Moramo smisliti nekakav trzaj.
Što?
Improvizirat ću.
Slušaj, trebala bi znati nešto o meni. O sađenju.
Ideja je poput virusa. Otporna je.
Izuzetno zarazna.
A najmanje sjeme ideje može se razrasti.
Narasti dotle da te odredi...
Ili uništi.
Najmanja ideja. Recimo:
"Tvoj svijet nije stvaran."
Jednostavna mala misao koja sve promijeni.
Tako si sigurna u svoj svijet. U ono što je stvarno.
Misliš da je i on?
Ili misliš da je izgubljen kao što sam i ja bila?
Ja znam što je stvarno, Mal.
Ne kopkaju te sumnje?
Ne osjećaš progananje, Dom?
Anonimne korporacije i policija ne ganjaju te diljem svijeta?
Onako kako projekcije progone sanjača?
Priznaj.
Više ne vjeruješ u jednu stvarnost.
Zato izaberi.
Izaberi biti ovdje. Izaberi mene.
Znaš što moram.
Moram se vratiti našoj djeci, jer si ih ti ostavila.
Jer si nas ostavila.
- Varaš se. - Ne varam se.
Zbunjen si.
Naša djeca su tu.
A ti bi volio opet vidjeti njihova lica, zar ne?
Da, ali vidjet ću ih gore, na površini, Mal.
Na površini?
Ma daj se poslušaj. Ovo su naša djeca.
Gledaj.
James? Phillipa?
Ne radi mi to, Mal. Molim te. To nisu moja djeca.
Stalno si to govoriš, ali ne vjeruješ u to.
- Ne, ja to znam. - A što ako se varaš?
Što ako sam ja stvarnost?
Stalno si govoriš ono što znaš.
Ali u što zaista vjeruješ?
Što zaista osjećaš?
Grižnju savjesti.
Osjećam grižnju savjesti, Mal.
I ma što radio, ma kako beznadan bio...
...ma kako zbunjen bio, ta me grižnja savjesti uvijek prati...
...i podsjeća na istinu.
Kakvu istinu?
Da je ideja zbog koje si dovela svoju stvarnost u pitanje potekla od mene.
Ti si mi usadio tu ideju u svijest?
Na što to ona misli?
Znao sam da je sađenje moguće jer sam ga prvo izveo na njoj.
- Izveo sam ga na vlastitoj supruzi. - Zašto?
Izgubili smo se tu dolje.
Znao sam da moramo pobjeći, ali ona to nije htjela prihvatiti.
Stavila je nešto pod ključ, nešto duboko unutar sebe.
Istinu koju je nekoć znala, ali odlučila ju je zaboraviti.
I nije se mogla osloboditi.
Zato sam je odlučio potražiti.
Zašao sam u duboki zakutak njena uma i pronašao to tajno mjesto.
I provalio sam u njega...
...i usadio jednu ideju.
Jednostavnu malu ideju koja će sve promijeniti.
Da njen svijet nije stvaran.
Da je smrt jedini izlaz.
Čekaš vlak.
Vlak koji će te odvesti nekamo daleko.
Znaš kamo se nadaš da će te taj vlak odvesti.
Ali nisi sigurna da i hoće!
Samo, to nije bitno!
- Reci mi sada zašto! - Zato što ćete biti zajedno!
Ali pojma nisam imao da će joj se ta ideja razrasti u umu poput raka...
...da će, čak i nakon buđenja...
Da ćeš, čak i nakon što se vratiš u stvarnost...
...nastaviti vjerovati da tvoj svijet nije stvaran.
Da je smrt jedini izlaz.
Mal, ne! Isuse!
- Zarazio si mi um. - Nastojao sam te spasiti.
Izdao si me.
Ali možeš mi se iskupiti. Još možeš održati obećanje.
Još možemo biti zajedno, baš tu...
...u svijetu koji smo zajedno sazdali.
Cobb, moramo po Fischera.
Ne dam vam ga.
- Ako ostanem tu, hoćeš li ga pustiti? - O čemu ti to?
Fischer je na trijemu.
- Provjeri je li živ, Ariadne. - Cobb, ne možeš valjda.
Provjeri je li živ, smjesta. Hajde.
Tu je! I vrijeme je, ali moraš smjesta doći!
- Povedi Fischera sa sobom, dobro? - Ne možeš ostati tu s njom.
Ne namjeravam. Saito je dosad umro.
Znači da je tu negdje dolje. Što znači da ga moram naći.
Ne mogu više ostati s njom jer ona ne postoji.
Jedino sam u što još vjeruješ.
Ne.
Volio bih...
Volio bih više od svega da je tako, ali...
Ne mogu te zamisliti u svoj tvojoj složenosti...
...svoj tvojoj savršenosti, svoj tvojoj nesavršenosti.
Jesi dobro?
Pogledaj se.
Samo si sjena. Samo si sjena moje prave supruge.
I to najbolja koju sam mogao stvoriti, ali...
Žao mi je, ali nisi joj ravna.
Je li ti ovo stvarno?
- Što ti to radiš? - Improviziram.
Ne, ne, ne!
Unutra, smjesta. Brzo, brzo.
Bio sam raz...
Bio sam raz... razo...
Znam, tata.
Znam da si bio razočaran...
- ...što ja nisam mogao biti ti. - Ne.
Ne, ne, ne.
Bio sam razočaran...
...što si uopće pokušao.
Daj, daj, daj.
OTVORENO
POSLJEDNJA VOLJA I OPORUKA
Tata?
To je trzaj, Ariadne! Moraš smjesta krenuti!
Nemoj se izgubiti! Nađi Saita i vrati ga!
Hoću!
Sjećaš se kad si me zaprosio?
Da.
Rekao si da si usnio san u kojem ostarimo zajedno.
Ali jesmo.
Jesmo. Zar se ne sjećaš?
Nesnosno mi nedostaješ, ali...
Proveli smo mi svoje vrijeme.
I moram te pustiti.
Moram te pustiti.
Oprosti, Roberte.
Znaš, oporuka znači da je tata htio da budem svoj čovjek...
...a ne da samo živim za njega.
To ću i učiniti, kume Peter.
Što je bilo?
- Cobb je ostao. - Uz Mal?
Ne, da nađe Saita.
Izgubit će se.
Ne, snaći će se on.
Došli ste me ubiti?
Čekam nekoga.
Nekoga iz napola upamćena sna.
Cobb?
Nemoguće.
Zajedno smo bili mladi ljudi.
Ja sam starac.
Pun kajanja.
U iščekivanju samotne smrti.
Vratio sam se po vas.
Da vas podsjetim na nešto.
Nešto što se nekoć znali.
Da ovaj svijet nije stvaran.
Da me uvjerite da ispoštujem naš dogovor?
Da skočite u vjeri, da.
Da se vratite...
Da opet zajedno možemo biti mladi ljudi.
Vratite se sa mnom.
Vratite se.
Vrući ručnik, gospodine?
Slijećemo u Los Angeles za dvadesetak minuta.
Trebaju li vam pogranični obrasci?
Hvala.
Vrući ručnik, gospodine?
- Ne. - Trebaju li vam pogranični obrasci?
Dobro nam došli, g. Cobb.
Hvala, gospodine.
Dobrodošao.
Ovuda.
James? Phillipa?
Gle tko vam je tu.
- Hej, mileni! Hej! Kako ste! - Tatice!
- Kako ste mi?
Vidi što ja gradim!
- Da vidim, što ti to gradiš? - Gradimo kuću na litici!
Na litici? Dođi, pokaži mi. Možete mi to pokazati?
Dođi, tatice!
Kraj