Treizeci de mii.
De la ruși?
Nu, de la francezi.
De la ruși, capturăm mai mult de atât zilnic.
Dle postaș.
Războiul este război și băutura e băutura, dar treaba trebuie să meargă.
Nu ai lăsat scrisorile de dimineață.
Ah, scuze, Mr. Meyer.
Salut, Himmelstoss. Ceva pentru noi astăzi?
Nu, nu, Maestre Peter.
Haide, trebuie să fie ceva.
Poftim, tine, canalie ce ești.
Așa. Oricum, asta este ultima livrare.
Ce?
Mâine schimb uniforma.
Pleci în armată?
Da, am fost chemat.
Sunt sergent în rezerve, să știi.
Voi fi chemat și eu, dacă nu se termină în câteva luni.
Se va termina, totuși.
Sunt sigur că ai dreptate, Mr. Meyer.
...și ne alăturăm măreței armate
ne apărăm țara, pământul nostru.
Acum, dragii mei, uite ce trebuie să facem.
Lovim cu toată puterea noastră.
Dăm fiecare strop de energie
pentru a învinge până la sfârșitul anului.
Aduc acest subiect în discuție cu repulsie.
Sunteți sufletul patriei, băieți.
Sunteți oamenii de fier ai Germaniei.
Sunteți bravii eroi care vor respinge inamicul
când sunteți chemați să faceți asta.
Nu sunt eu cel care vă recomandă
să stați drepți și să vă apărați patria.
Dar mă întreb dacă acest lucru va trece prin minte.
Știu că în una din școli
băieții s-au răsculat în clasă
și s-au înscris în număr mare.
Dar, desigur, dacă acest lucru se întâmplă aici
nu veți vedea nicio urmă de mândrie la mine.
Poate unii vor spune
că nu ar trebui încă să mergeți,
că sunteți prea tineri, că aveți familii, mame, tati,
că nu trebuie să fiți alungați.
Sunt tații voștri atât de neglijenți cu patria lor
încât să o lase să piară?
Sunt mamele voastre atât de slabe încât să nu lase pe copilul lor
să apere țara care i-a crescut?
Și până la urmă, o mică experiență este
atât de rea pentru un băiat?
Onoarea de a purta uniforma este
ceva de care ar trebui să fugim?
Și dacă femeile noastre triumfa prin cei ce o poartă,
ar trebui să ne fie rușine?
Știu că nu v-ați dorit să fiți admirați ca eroi.
Nu a făcut parte din lecțiile mele.
Am căutat să ne facem folositori
și să lăsăm ovațiile să vină de la sine.
Dar primordial în luptă
este că virtutea să nu fie disprețuita.
Cred că va fi un război scurt,
că vor fi puține pierderi.
Dar dacă trebuie să fie pierderi,
atunci să ne amintim fraza latinească
care a fost pe buzele multor romani
care au fost prinși pe pământ străin,
"Dulce et decorum est pro patria mori."
"Dulce și potrivit este să mori pentru patrie."
Unii dintre voi aveți ambiții.
Știu de un tânăr care are șanse să devină scriitor
și a scris primul act al unei tragedii
ceea ce ar fi un merit pentru unul din maeștri.
Și el visează, presupun,
să calce pe urmele lui Goethe și Schiller,
și sper să o facă.
Dar acum țara are nevoie de noi.
Patria are nevoie de lideri.
Ambiția personală trebuie pusă deoparte
în schimbul sacrificiului pentru țară.
Este un început glorios pentru viețile noastre.
Câmpul de onoare vă așteaptă.
De ce suntem aici?
Tu, Kropp, ce te-a reținut?
Tu, Mueller, știi câtă nevoie este de tine?
Ah, văd că te uiți la liderul tău.
Și eu, de asemenea, mă uit la tine, Paul Bäumer,
și mă întreb ce o să faci.
Mă duc. Vreau să mă duc.
Contați pe mine.
Me, too.
Sunt pregătit.
Nu voi sta acasă.
Urmați-mă! Înrolați-vă acum!
Fără cursuri!
Nu renunța. Haide, Behn!
Rămâi aici. Asta trebuie să facem.
Să rămânem împreună.
Haide, Behn.
Bine. Bine.
Voi veni.
Așa te vreau!
Să mergem!
Cântați! Să cântăm! Haide!
Rămâneți în linie, acolo, soldați.
Cum spui tu, General.
Opriți-vă!
Fața la stânga!
Îmbrăcați-vă în uniforme, gata pentru raportare.
Pun pariu că un astfel de loc îți oferă o condiție bună.
Trebuie să fii pentru marșurile lungi.
O să intru în cavalerie să călăresc.
Fără cavalerie pentru mine.
La infanterie vezi bătaia.
Unde sunt armele? Asta vreau să știu.
Oh, nu vei primi o armă pentru mult timp.
Păi, dacă vreau să nimeresc adversarul, am nevoie de pregătire.
Ow!
Pregătire la baionetă. Asta vreau.
Ai câștigat o medalie atunci, Mueller.
Așteaptă. Într-o lună, voi fi acoperit de ele.
Ia-ți cizmele din fața mea.
De ce, este o onoare să ai aceste cizme în fața ta.
Sunt cea mai bună pereche. Unchiul meu mi le-a dat.
Uită-te la acea piele specială.
Pune-le oriunde vrei, dar nu în fața mea.
Nici măcar o bucătăreasă nu s-ar uita la mine în astea.
Atenție!
Păi, pentru numele lui... Este Himmelstoss!
Așa este.
Și îmbrăcat.
Salut, Himmie.
Nu credeai că o să mă vezi atât de curând, nu?
Îmi vezi gradul?
Sigur.
Înapoi, atunci!
Himmelstoss, suntem bucuroși să te vedem.
Ce ai spus?
Vroiam să spun... Nu contează!
Ce e cu tine, Himmelstoss?
Când te adresezi ofițerului superior, spui "domnule."
De unde a luat o uniformă atât de bună?
Vor fi scrisori pentru noi astăzi, Himmie?
Liniște!
Dragul meu prieten, urli prea tare.
Haide, Himmelstoss. Te cunoaștem.
Dă-ți jos mustățile false.
Cred că vorbești serios.
Ai să vezi că așa fac.
Dar cu trei zile în urmă erai poștașul nostru.
Liniște!
Vino înapoi!
Alinierea!
Alinierea! Treceți într-o linie! Nici să nu vă gândiți.
Toți! Alinierea am spus!
Hmm.
Ce priveliște minunată.
Nu ați auzit până acum să stați în linie?
Faceți un adevărat dezastru.
Păi, trebuie să vă învăț.
Vom pierde toată ziua, huh?
Poți fi prost, dar sunt obișnuit cu asta.
Și vor mai fi și alte lucruri de asemenea.
Ah, nu te voi neglija.
Hmm.
Nu ești mare lucru, dar fac tot ce pot.
Văd că am venit aici cu o mică neînțelegere,
și vom corectă asta, nu?
Și în primul rând trebuie să uitați ce ați știut.
Tot ce ați învățat, uitați! Înțelegeți?
Uitați ce ați fost și ce credeți că veți fi.
Veți fi soldați, și atât!
Voi scoate laptele din voi. Vă voi face puternici.
Voi face soldați din voi sau vă voi omorî!
Acum, salutați!
Atenție!
Detașament, la pământ!
Jos!
Capul jos!
Ține capul jos, Bäumer!
Detașament, sus!
Avansați!
Acum, cântați!
Asta numiți voi cântat?
Detașament, stop!
Deci, nu avem spirit, nu?
Nu avem chef de recreere.
Vrem să muncim. Bun!
Atunci ne întoarcem la muncă.
Detașament, la pământ!
Țineți capul jos.
Acum cântați!
Stop!
Ordine, arme!
Inspecție la 3: 00. Liberi!
Of, ce porc! Asta înseamnă că nu avem pauză.
Va dura 4 ore de pregătire pentru inspecție.
Vreau să știu ce e în mintea lui.
Nu are!
Îl voi tăia într-o zi și voi afla.
Este prea tare. Nu se va tăia.
Este a patra oară când mă face să o dezamăgesc pe față.
Arme!
Ordine, arme!
Umărul drept, arme!
Echipa, dreapta. La dreapta, marș!
Stânga, stânga, stânga, stânga.
Coloană, stânga, marș!
Stânga...
Echipa, marș la stânga!
Înainte, marș! Stânga.
Detașament, stop!
Prezentare arme!
Himmelstoss.
Bună treabă. Se duc în fata mâine.
Recomand plecarea până la miezul nopții.
Foarte bine, domnule.
Umărul stâng, arme!
Marș înainte. Stânga, stânga, drept înainte!
Acum, stânga.
Suntem bine.
Stânga, stânga, stânga.
Detașament, la pământ!
Târâți-vă înainte!
Ne-a stricat plecarea. Nu îl voi ierta pentru asta.
Șobolanul!
Plecarea până la miezul nopții.
Va dura până la noapte să ne uscăm hainele.
Iată cum se duce maimuța murdară.
Pe când ne bălăcim prin noroi, el se duce să bea ceva.
Într-o zi îi voi trage una, într-o zi.
Și eu. Asta va fi menirea mea de acum.
De ce numai una? Îi voi trage mai multe.
L-aș putea lovi și la pământ. Sunt rău.
Ce faci?
Nu vei dezerta, nu-i așa?
Ce?
Ascultă. Am o idee.
Târăște-te înainte. Jos.
Târăște-te înainte.
Ce?
Vine un ofițer.
Ia-l de aici.
Acoperiți!
Paul, ești bine?
Ești bine?
Behn! Behn!
Behn! Haide!
Behn, haide. Prostule, Behn.
Ridică-te! Haide.
Se pare că vor veni înlocuitori.
Da. Tjaden pare să fi plecat după lemne.
Ia mai mult, proaspăt din bucată de nap.
Bănuiesc că aici vom dormi.
Asta sunt eu, "I. Westhus,"
și aici locuiește.
Nu știam.
Ei bine, știi acum.
Da. Da, desigur.
Este în regulă.
Uite un pat, Paul.
Când am mâncat ultima oară?
Nu-mi aminti.
Eram bine până ai vorbit.
Unde suntem totuși?
Nu știu. Numele de la stație a fost șters.
Păi, trebuie să fie ceva de mâncare.
Îți spun ce voi face.
Îi întreb pe ei.
Scuze de deranj, Mr. Westhus.
Oh, fă cunoștință cu Detering. Cel mai bun fermier.
Și Mr. Tjaden.
Ia loc.
Vezi tu, nu am mâncat de la micul dejun.
Mă gândeam că ne spui ce putem face.
Mâncați fără întârziere.
Ce-i așa amuzant?
Nu este un oraș în care să-ți iei apetitul.
Suntem aici de ieri dimineață
și stăm pe fan ambalat și lame de râs.
Vrem să ne cumpărăm hrană. Unde este cantină?
Singura cantină de aici
este afară după provizii.
Ai auzit de Katczinsky?
Cine?
Katczinsky. Este misterios.
Dacă este hrana la 25 de mile, el o va procura.
Hey!
Atenție!
Ce e asta?
Voluntari pentru personalul viitor.
Într-o zi voi lua un voluntar deoparte
și voi afla de ce părăsiți școală și veniți în armată.
În pace. Nu este paradă.
Vă e foame? Da.
Stați! Stați așa. Stați așa. Nu este o invitație.
Puteți plăti?
Da, desigur. Am niște bani.
Nu, nu bani. Sunt doar bucăți de hârtie.
Ai niște țigarete, țigări,
sau săpun, coniac...
Da, da. Da.
Mesteci tutun? Da, da.
Hey, Kat! Da?
Ești nebun? Nu este de ajuns pentru noi.
Aș vrea ca voi trei să fiți omorâți.
M-am săturat să te hrănesc pe degeaba.
Adu tot ce ai.
Soldatul 1: Mi-e așa de foame...
Soldatul 2: Mi-ar plăcea să-ți dau...
Haide!
Este suficient, domnule?
Kat! Hmm?
Ai schema de cabluri diseară.
Unde?
După cimitir.
Cu această adunătură?
Este liniște diseară. Îi poți învăța câte ceva.
Mersi. Prefer să o fac singur.
Acești copii sunt uciși repede.
Păi, camionul așteaptă.
Azi noapte mi-a fost prea foame că să dorm
și diseară, când elimin ridurile din mate,
ei născocesc treaba cu cablurile.
Ei, aveți șansa voastră, băieți.
Pentru patrie!
Haide, ia-ți lucrurile și să mergem.
Așa se conduce?
Lasă-l să conducă cum dorește.
Să zicem că îți rupe mâna. Ești trimis acasă, nu?
Mai bine decât să ai o gaură în stomac.
Dacă mai rămâne vreunul, vă iau de dimineață.
Păi, dacă tu nu ne-ai omorât, nimic nu o va face.
Și să fii la timp. Nu vreau să pierd micul dejun.
Da?
Așteaptă-ți oastea, tată.
Aici, aici. Nu fii așa înapoiat.
Ascultați, copii. Tot ce trebuie să facem e să legăm o sârmă.
O luăm de la depozit și o punem unde avem nevoie.
Veți vedea un tir de artilerie,
și veți fi speriați, da?
Este în regulă, băiete. Ridică-te.
Aici. Nu contează.
S-a întâmplat unora mai buni decât tine, și mi s-a întâmplat și mie.
Când ne întoarcem, vă aduc niște lenjerie curată.
Nu băgați în seamă un astfel de bombardament.
Acestea fac zgomot puternic
și aterizează la 5 mile în spatele liniei.
Trebuie să fim atenți la cele ușoare.
Nu prea vă avertizează.
Vin pe neașteptate.
Și când le auziți, la pământ!
Planeta mamă.
Lipiți-vă de ea.
Îngropați-vă adânc în ea.
Țineți ochii pe mine.
Când mă vedeți trântit va trântiți.
Dar să fiți și mai iuți.
Acum, ascultați.
Vă arăt cum se face.
Dați-mi câteva din astea. Asta oprește zgomotul.
Tjaden.
Vezi asta?
Ce înseamnă?
Bombardament.
Ochii mei!
Am orbit!
Nu văd! Doamne!
Ochii mei! Nu pot vedea!
Oh, Doamne!
E Behn! E Behn! Nu pot vedea!
Mă duc după el... Vei fi omorât!
Lasă-l. Ce?
Lasă-mă... Stai jos aici!
Vei fi împușcat.
E mort.
De ce ți-ai riscat viața ca să îl aduci?
Dar este Behn.
Prietenul meu.
E un cadavru, nu contează cine e.
Niciunul din voi să nu facă asta.
Pune-l acolo.
Soldatul 1: Atenție la cablu.
Soldatul 2: Atenție la cablu.
În regulă, haide.
Luați-vă bagajele și alinierea. Repede.
Repede. Haide. Mai cu viață.
Luați-vă bagajele și alinierea.
Kat, ce faci? Ce se întâmplă?
L-ai auzit. Ordine să marșăm.
Dar unde, pentru numele lui...
Altă petrecere.
Și asta va dura mult timp.
Haide.
Să mergem.
Companie, atenție!
Umăr, brațe!
Marș la dreapta, marș!
Ia-ți mâna de pe aia!
Regina ia!
Ei, dacă tu crezi că aia e regina, gândește-te mai bine.
Este un valet.
Da.
Cărțile astea sunt la fel.
Este prea zgomotos! Nu pot juca.
Bănuiesc că nervii tăi delicați... Ridică-te.
...nu mai suport.
Ăla e Oscar. Fiu de...
Ia te uită!
Nu fii îngâmfat. Ai vrea asta înapoi.
Încă două zile ca asta
și această ultimă bucată de pâine roasa
va avea gust de prăjitură.
Nu va... Nu va mai dura două zile, nu?
Nu ți-am spus că va fi rău?
Nu-mi pasă de zile așa mult.
Să stai toată noaptea este...
Încă două zile fac săptămâna, puștiule.
După poți spune că ai fost în război.
Nu ești speriat, nu?
Nu. Întrebam doar, atât.
Vrei să mai joci?
Vrei?
Sigur.
În regulă. Mâna mea.
Mai bine îți iei cizma pâna nu o mănâncă Oscar.
Puștiul e ok.
Behn.
Da, da. Lasă-l să doarmă. Visează.
Oh, Doamne. Nu vezi că e Behn?
Nu a vrut să vină în război.
Nu, nu.
Nu e Behn.
Nu e Behn!
Este Kemmerick! Sunt eu!
Ia mai taci! Este și așa destul de rău.
Orice...
Totul e bine, Franz.
Visezi.
Văd ceva.
Bănuiesc că doar visezi.
Atenție! Încet.
Barajul e mai slab.
Alți oameni morți în adăposturi.
Oricum, facem orice pentru a aduce mâncare până diseară.
Stop!
Dă-mi drumul.
Pentru ce ai făcut asta?
Taci! Apucă-l.
Nu. Ține-l acum.
Ești bine acum?
Așa cred.
Nu am putut să mai țin prea mult.
Lasă-mă să ies!
Mă va omorî!
Foarte bine.
Oh, Doamne, e Franz! E îngrozitor!
Nu face asta. A fost lovit în stomac.
Nu poate bea nimic.
Adu o targă.
De unde te-au luat, Kemmerick?
Poftiți aici, domnule.
Apucă-l de cap.
În regulă. Du-l afară.
Este serios, domnule?
Nu sunt sigur.
Spune celorlalți că e bine.
Da, domnule.
Dacă trebuie să ne luptăm, de ce nu o facem?
De ce nu trecem?
Putem înnebuni aici.
Să facem ceva!
Să mergem după ei!
Stai jos!
Dacă bucătarul acela avea curaj,
încerca să aducă ceva.
Este prea în spatele liniilor pentru a auzi împușcăturile!
Aici e Kat. Ai luat ceva?
Ceva noroc?
Trebuie să împărțim asta printre noi.
Ceva de mâncare!
Avem nevoie și de unt.
Da. Și deșert. Și un pat din fulgi unde să dormim.
Soldatul 1: Șobolani! Soldatul 2: Șobolani!
Șobolani. Șobolani.
Ieși de aici!
Destul.
Destul, băieți.
Ce e aia?
Haideți!
Luați-vă puștile!
Haideți!
Veniți.
Haideți, toată lumea.
Iată-i că vin.
Luați-vă grenadele de aici.
Chiar aici.
Grăbiți-vă. Este un atac. Haideți, grăbiți-vă.
Haideți!
Țintiți. Foc.
Așa, trupe.
Să mergem! Să mergem! Să ne mișcăm!
Nu putem menține poziția. Înapoi în linie!
Avem un drum de la cavalerie.
Așa.
Umple. Și grăbește-te.
Am alte lucruri de făcut.
Aștept asta de trei săptămâni.
CÂnd ajung toți aici.
Ce vrei?
Fasole, nemernicule ce ești.
Ce crezi că vreau?
Ne e foame.
Tăcere! Vă dau mâncare când sunteți toți aici.
Suntem toți acum.
Doar jumătate sunt aici. Adu-i pe ceilalți.
Trezește-i.
Da.
Aș fi vrut să îi trezesc. Mai suntem 80.
Restul se îmbrăca sau sunt morți.
Optzeci? Am gătit pentru 150!
În regulă. Avem destul. Haide, servește!
Vrei să spui, ai gătit fasole pentru 150, și ai pâine pentru 150,
și cârnați pentru 150, și țigări pentru 150?
Tot! Este greșit. Trebuia să fiu anunțat.
Ce festin! Toți primim două porții.
Înapoi în linie! Înapoi în linie!
Oh, nu! Nu se va face.
Nu pot da pentru 80 de oameni cât pentru 150.
Ascultă.
Ai făcut rații pentru a doa companie, nu?
Da.
În regulă. Suntem a doua companie.
Am ordinele mele.
Kat are dreptate.
Suntem a doua companie.
Și dacă ne întoarcem jumătate, este norocul nostru.
Haide. Servește.
Haide!
Nu!
Hey!
Ești cel mai galben babuin care a gătit
și ți-e frică să o arăți.
Dacă mai auzim că scoți un sunet
te tăiem și te mâncăm crud.
Ții bucătăria departe de liniile de front,
și nu primim decât mâncare rece când suntem obosiți!
Acum, șobolanule, ieși sau distrugem tot.
Haide! Dă-ne mâncarea.
Soldat: Atenție!
Încet.
Ce se întâmplă?
A gătit pentru 150, domnule, și vrea să ne dea jumătate.
Arată bine.
Da, domnule.
Servește tot! Oamenii au nevoie.
Da, domnule.
Și adu-mi și mie o porție.
Da, domnule.
În regulă. Luați tot. Luați totul.
Dă-le dragă. Dă-le tot ce vor.
Umple! Umple! Umple!
Altcineva?
Vreau doar să plec.
Nu-mi aminti.
Oh, e în regulă. Nu-mi spune.
Știi,
aș mai vrea niște fasole.
Servește-te. Mai este acolo.
E prea departe.
Mă întreb, când ne întoarcem pe front?
Mâine.
De ajuns să ia cuiva pofta de mâncare.
Știi, dacă mâine ne trimit din nou,
putem vedea ce face Kemmerick.
Bune idee. Să facem asta.
Cât de departe este vestiarul?
Cam două mile.
Putem să-i ducem lucrurile.
Bun.
Nu mi se pare normal să i se întâmple una ca asta,
un tip de treabă ca Kemmerick.
Francezii trebuie pedepsiți pentru că au început războiul.
Unii spun că altcineva e de vină.
Păi, cum încep un război?
O țară ofensează pe alta.
Cum poate o țară sa ofenseze o alta?
Adică, este un munte în Germania
care se enervează pe un câmp în Franța?
Păi prostule, un om ofensează pe altul.
Oh, dacă e așa, nu ar trebui să fiu aici.
Nu mă simt ofensat.
Nu se aplică unora ca tine.
Bun. Deci pot pleca acasă chiar acum.
Numai încearcă.
Da. Vrei să fii împușcat?
Kaiser-ul și eu...
Eu și Kaiser am simțit la fel.
Niciunul nu am vrut război, deci merg acasă.
Este acolo deja.
Cineva l-a vrut. Poate englezii.
Nu, nu vreau să împușc englezi.
Nu am văzut unul până am ajuns aici.
Și cred că niciunul nu am văzut un neamț
până au ajuns aici.
Nu, sunt sigur că nu au fost întrebați asta.
Nu.
Păi, trebuie să facă bine cuiva.
Nu mie și Kaiser-ului.
Cred că Kaiser-ul a vrut războiul.
Nu ne băga în asta.
Nu cred asta. Kaiser-ul are tot ce îi trebuie.
Păi nu a avut război până acum.
Fiecare conducător vrea război pentru a-l face cunoscut.
Asta e istorie.
Da, și generalii. Au nevoie de război.
Și producătorii. Se îmbogățesc.
Cred că e mai mult o febră.
Nimeni nu o vrea neapărat, dar iată că există.
Nu am vrut război. Englezii nu l-au vrut. Și iată că ne luptăm.
Îți spun cum ar trebui procedat.
Când se apropie un război mare,
trebuie împărțit un teren mare...
Și vândute bilete.
Da. Și...
Și în ziua cea mare
trebuie să iei toți regii
și cabinetele și generalii,
îi punem în centru îmbrăcați în chiloți
și îi lăsăm să se bată cu bâtele.
Cea mai bună tara câștiga.
Acum că Kat a aranjat totul, să mergem la Kemmerick.
Să îl înveselim.
Ceva interesant se poate întâmpla pe drum.
Băieți, eu și Kaiser-ul va vrem înapoi până mâine la marș.
Nu uitați.
Vom fi înapoi.
Salutați-l din partea mea.
Wow.
Oh, iată-l.
Salut, Kemmerick. Ce faci?
Cum merge?
Cum stă treaba?
Au avut grijă de tine?
Cum te tratează? Franz?
Sunt bine.
Sunt hoți aici.
Hoți.
Mi-au furat ceasul.
Ți-am spus că nimeni să nu ia un astfel de ceas cu el.
Și l-au luat când eram sub cer.
Franz. Franz. Îl vei primi înapoi.
Te simți bine?
Uită-te la mâna mea, totuși.
Ai pierdut mult sânge.
Mănâncă decent și te vei face bine.
Oh, nu.
Franz, trebuie să mănânci. Ăsta e principalul. Arată bine.
Mă doare îngrozitor piciorul.
Fiecare deget de la piciorul drept mă doare.
Cum te doare piciorul când acesta a fost...
Oh, știu ce zici!
Știu! Știu acum!
Mi l-au tăiat.
De ce nu mi-au spus?
Franz! Franz! ...îmi spun.
Nu mai pot merge!
Franz, trebuie să fii recunoscător că ai scăpat doar cu asta.
Am vrut să fiu pădurar.
Încă poți. Fac picioare artificiale.
Și ai scăpat. Poți pleca acasă. Gândește-te.
Ți-am adus lucrurile. Vezi?
Pune-le sub pat.
Este o pereche frumoasă de cizme.
Uite ce piele.
Ce confort.
Mă gândeam.
Dacă nu le folosești, Franz,
de ce nu ni le lași nouă?
La ce îți folosesc? Le pot folosi eu.
Cizmele mele îmi lasa bășici.
Noi plecăm, Franz.
Nu plecați. Mai stați puțin.
Mă întorc imediat.
Ne întoarcem curând, Franz.
Te vei simți mai bine, Franz. Pa.
La revedere, Franz.
Crezi că va rezista până după dezastru?
Doar nu crezi...
Atât.
Băieți, luați-o înainte. Ne vedem mai târziu.
- La revedere. În regulă, Paul. - La revedere, Paul.
Îmi pare rău, Paul.
Nu m-aș atinge de nimic al său din ce îi trebuie.
Aș merge pe sârmă ghimpată pentru el dacă asta l-ar ajuta.
De ce ar lua un subofițer cizmele alea?
Înțeleg, Mueller. Suntem toți la fel aici.
Și cizmele bune sunt rare.
Spune-i doctorului să vină, te rog.
Doctore, bărbatul din patul alăturat dorește să te vadă.
Am făcut tot ce am putut pentru el. Nu îl ajuta nimic.
Săracul de el.
A zis că data viitoare, Franz.
Crezi că mă voi face bine?
Dar, desigur.
Chiar crezi asta?
Sigur, cum scapi de operație.
Nu prea cred.
Franz. Nu vorbi aiurea. Vei fi ca și nou.
Rezolvă lucruri mult mai complicate.
Te vei duce să te recuperezi în Klosterberg
printre locuitori.
După care te vei uita pe geam, pe câmp
la cei doi copaci de la orizont.
Cea mai frumoasă perioadă, acum, când se coace porumbul.
Și poți ieși afară fără să întrebi pe nimeni.
Poți cânta chiar la pian, dacă dorești.
Oh... Oh, dar, Franz, încearcă să dormi acum.
Oh, Doamne,
el este Franz Kemmerick, are doar 19 ani.
Nu vrea să moară.
Te rog, nu-l lăsa să moară.
Paul.
Da, Franz.
Du cizmele acasă pentru Mueller.
Oh, nu, Franz, nu.
Și dacă...
Paul, dacă îmi poți găsi ceasul
trimite-l acasă.
Franz!
Doctore. Doctore!
Doctore!
Unde este doctorul?
De ce nu este un doctor aici?
Doctore, vino repede. Franz Kemmerick moare!
Care este acela? Picior amputat.
Am amputat o duzină de picioare astăzi.
Patul 26, domnule.
Ai tu grijă. Sunt în sala de operații.
O operație după alta de la 5 dimineața.
16 morți astăzi, asta e al 17-lea.
Probabil vor fi 20 mâine.
Soldat: Arăți foarte bine astăzi.
Unde te grăbești?
Hey! Pariez că a furat cizmele!
De ce nu l-ai oprit?
Am înțeles, Kat.
Ce?
Ascultă, "Suma unei serii aritmetice
"este S = A + L x N peste 2." Interesant, nu-i așa?
Pentru ce vrei să înveți asta?
Într-o zi vei opri un glonț și totul va fi pierdut.
Mă amuz pe seama asta.
Cizmele mele!
Mueller.
L-am văzut murind.
Nu știam cum este să mori până acum.
Și apoi... După am ieșit afară și m-am simțit...
M-am simțit atât de bine să fiu în viață că am început să alerg.
Am început să mă gândesc la cele mai ciudate lucruri,
de exemplu să fiu pe câmpul de luptă. Lucruri de genul ăsta.
Știți voi, fete.
Și mă simțeam ca și cum
ceva electric trecea din pământ spre mine.
Și am început. Am început să alerg tare.
Am depășit soldați și am auzit voci strigând, dar...
Și am fugit, și am fugit.
Și simțeam că nu pot trage destul aer în piept.
Și... Și acum mi-e foame.
Nu-mi pasă de război acum.
E o plăcere să merg pe front cu cizmele astea.
E o invenție bună, aceeași.
Dacă elimini fiecare păduche în parte,
gândește-te la energia irosită. Privește.
Ars până la moarte.
Cum a fost patrularea? Ok?
A fost teribil dacă au avut timp să se adune.
Am trecut pe lângă un cireș, și când l-a văzut, a înnebunit.
Cu greu l-am tras înapoi.
A fost frumos.
Am o livadă mare cu cireși acasă.
Și când sunt înfloriți,
din hambar arata ca un singur strat.
Așa de alb.
Poate vei pleca curând.
Poate vei fi trimis ca fermier.
O femeie nu poate ține o fermă singură. Nu este bine, știi?
Nu contează cât muncește.
Recolta revine.
Ce este cu el?
A primit o scrisoare de la soție.
Vrea să se întoarcă la ferma lui.
Toți vrem să ne ducem acasă, la asta se ajunge.
Mă întreb ce ne-am face dacă ar fi din nou pace?
Ne îmbătăm și umblăm după femei!
Aș căuta o Cinderella
care să poarte asta pe post de jartiera.
Și când am găsit-o, să nu mă vadă nimeni două săptămâni.
Mă voi întoarce pe câmpul de turbă
și la orele plăcute din grădinile cu bere.
Și sunt lucruri mai rele decât reparatul pantofilor.
Uite. Familia mea.
Ți-aș da un șut în fund pentru că ai început discuția.
Este bine să discutăm.
Avem unde să ne întoarcem.
Soții, copii, locuri de muncă...
Dar cum rămâne cu noi? Unde ne întoarcem? La școală?
De ce nu? Știi deja totul?
Nu se poate lua în serios tot ce vă învăța acolo
după trei ani de bombe și proiectile.
Nu poți să scoți toate astea ca pe o șosetă.
Nu ne-au învățat nimic util,
cum ar fi să aprinzi o țigară când bate vântul,
sau să faci foc cu lemn umed,
sau să străpungi un om în stomac în loc de coaste acolo unde se strânge.
Ce se va întâmpla cu noi?
Vă spun eu. De exemplu noi.
Din 20, trei sunt ofițeri,
noua morți,
Mueller și alți trei sunt răniți, și unul e la balamuc.
Toți vom fi morți într-o zi, deci să uităm asta.
Grăbiți-vă! Aici! Grăbiți-vă!
Himmelstoss!
Ce este?
Ce, ai înnebunit?
E Himmelstoss!
Himmelstoss? Există dreptate în armată!
Măi, mai. Deci, suntem aici, da?
De mai mult timp ca tine, Himmie.
De când suntem așa familiari?
În picioare și atingeți-vă tocurile! Toți!
Începeți să alergați!
Cine e prietenul tău?
Cine îi aduce Generalului Ludendorff un scaun confortabil?
Îți comand ca ofițer superior!
Vrei să fii judecat pentru asta?
Da!
Va fi un atac la noapte
Și vreau să scap de el.
Te vei supune ordinelor?
Sărută-mi piciorul.
Nu este normal să ceri saluturi aici.
Dar îți spun ce vom face.
Vom ataca un oraș pe care am încercat să îl cucerim.
Mulți morți și mulți răniți. A fost amuzant.
de data asta vii cu noi.
Dacă unul din noi e împușcat, înainte să murim,
vom veni la tine, ne ciocnim tocurile și cerem rigid,
"Vă rugăm, Sergent Himmelstoss, putem pleca?"
Vei... Vei plăti pentru asta, tu...
Iată.
La timp. Pregătiți-vă, băieți.
Sunt rănit. Sunt rănit!
E doar o zgârietură, șobolanule! Sus! Treci lângă ceilalți! Sus!
Nu! Nu! Nu!
Șobolanule!
Șobolan împuțit! Îi lași pe alții, da?
Ridică-te! Ridică-te!
Înainte, înainte! Afară!
Ordinul a fost înainte.
Ordinul a fost înainte!
Înainte!
Înainte! Înainte!
Înainte!
Contraatac.
Vreau să te ajut.
Nu! Nu!
Pot rezista la restul. Nu pot asculta asta!
De ce mori așa greu?
Oricum vei muri!
Oh, nu. Oh, nu. Nu vei muri.
Nu, nu. Nu vei muri. Sunt răni minore.
Vei ajunge acasă. Vei fi bine.
Vei ajunge acasă mai repede decât mine.
Știi că nu pot fugi. De aceea mă acuzi.
Îți spun, nu am vrut să te omor. Am vrut să te țin în viață.
Dacă mai săreai aici, nu aș fi făcut-o.
Când ai sărit aici mi-ai fost dușman,
și mi-a fost frică de tine.
Dar ești om ca mine, și te-am omorât.
Iartă-mă, camarade.
Spune-mi asta. Spune că mă ierți.
Oh, nu. Ești mort.
Numai că ești mai bun ca mine. Ai trecut peste.
Nu îți mai pot face nimic.
Oh, Doamne, de ce ne-au făcut asta?
Noi doi am vrut să trăim.
De ce ne-a trimis să ne batem între noi?
Dacă aruncăm puștile și uniformele
mi-ai fi ca un frate, precum Kat și Albert.
Trebuie să mă ierți, camarade. Voi face tot ce pot.
Le voi scrie părinților tăi. Îi voi scrie...
Îi voi scrie soției tale. Îi voi scrie.
Îți promit că nu va vrea nimic.
Și o voi ajuta pe ea și pe părinții tăi.
Doar să mă ierți. Iartă-mă!
Iartă-mă. Iartă-mă.
Un lucru îngrozitor s-a întâmplat astăzi.
Am înjunghiat un om. Cu mâinile mele, l-am înjunghiat.
Știu cum este. Prima dată.
Nu contează. Purtătorii de targa îl vor găsi.
Nu, nu. Este mort, Kat. L-am văzut murind.
Nu puteai face nimic.
Trebuie să omorâm. Nu avem ce face.
De asta suntem aici. Uită-te acolo, de exemplu.
L-a nimerit. Să fi văzut cum a sărit în aer.
Acel tip a fost cu noi astăzi, și a avut trei reușite.
Dacă o ține tot așa, va primi o decorație
pentru butoniera în seara asta.
Acum, nu te mai gândi la asta.
Poate a fost așa pentru că am stat cu el prea mult, nu-i așa?
Așa este.
La urma urmei, războiul este război.
Marș!
Înainte, marș!
Repede! Înainte!
Companie, stop!
Liberi!
Ofițeri adjutanți, recruți, sunteți liberi!
Ura! Haide, să plecăm de aici!
Dă-mi cel mai bun cârnat.
Doi.
Dă-mi o bere.
Unu, doi, trei, ura!
Hei, haideți. O bere.
Hey, pleacă de aici!
Haide. Dă-mi o bere.
O bere. O...
Amândoi: Prosit!
Păi, pentru a cade de beți în seara asta.
Așa a început.
Am uitat că sunt așa fetele.
Nu sunt așa.
Uită-te la acești pantofiori.
Nu ar merge cu ăștia atâtea mile.
Paul. nu vorbi de marș.
Plictisești domnișoară.
Mii de scuze.
Câți ani crezi că are?
Cam 22.
Nu, știi, ar fi mai în vârstă ca noi.
Are 17.
O fată ca ea. Ar fi bine, nu, Albert?
Nu avem șanse cu el prin preajmă.
Putem face baie, să ne spălăm hainele...
Bine.
Aș putea chiar să mă despăduchez.
Stai așa! Stai așa!
E departe de aici.
Uită-te la data. Mai 1917.
Acum patru luni.
Adevărat.
Bem pentru ea oricum.
Bem pentru ele, toate.
Albert, putem să ne spălăm oricum.
Bine.
Personal, îmi plac mai rotunjoare.
Conversația asta a fost prea cenzurata.
Acum chiar trebuie să ne spălăm.
BAie? De ce?
Nu ai înțelege.
Apa asta îngheață. Romantismul a mers prea departe.
Gândește-te la ochii ei!
Oh, și părul ei.
Iată-ne! Nu vom pierde nimic!
Dispari!
Ce faci aici?
Baie!
Mi-au spus că sunt oameni în lume
care se spală în fiecare săptămână!
Femeile!
Mademoiselle, vrei să înoți?
Mademoiselle, ai putea fi în locul meu!
Oh, dragă!
Sărută-mă!
Nu, fetelor! Plecați!
Oh, mamă!
Te rog nu pleca!
Nu pleca!
Mademoiselle, te vrem.
Mâncare! Mâncare! Whoo!
Stop!
Nu aveți voie să treceți.
Voi stați pe partea asta sau veți intra în belele.
Despre ce discuta?
Vor să trecem la noapte. Ne așteaptă.
E bine! O facem!
Blondă e nebună după mine.
Dar suntem patru și ele trei.
Eu le-am oprit!
Blondă e a mea.
Voi trei vă bateți pe restul.
Așa vom face. Totul e drept în iubire și război.
Ce? Ce vrei să spui? Ce vrei să faci?
Vei afla.
Se referă la ușă.
Nu doar modestă, dar și elegantă!
Perfect.
E făcută pentru mine.
Haina unui ofițer. Companie distinsă.
Mai bea ceva, camarade.
E ziua ta sau a mea?
De ce?
Îmi tot cumperi băutură de două ore.
Încerc să aflu de ce.
De ce? De ce?
Oh!
Cred că băieții
mi-au zis să stau cu tine puțin.
Oh, drăguți.
Da!
Au spus că vei înțelege.
Am fost trădat!
Da, cu siguranță.
Ține asta puțin!
Îți mai dau!
E prea tare.
Dragă.
Cum te numești?
Nume. Cum spui nume?
Georgette? Camille?
Suzanne.
Paul.
Suzanne, aș vrea să îți pot spune ceva.
Aș vrea să mă înțelegi.
Dragă, nu te voi mai vedea. Știu asta.
Și nici nu știu dacă o voi mai face.
Și totuși, te voi ține minte.
Dacă ai ști cât este de diferit
față de femeile pe care le întâlnim.
Nu, nu, nu. Nu războiul.
Tu. Despre tine vorbesc.
se pare că întreg războiul, teroarea
au trecut de mine, ca prin miracol.
Că ceva ce nu am crezut.
Sună-l pe Paul.
Mergem, Paul.
Aruncă o privire. Frumos, sicrie noi.
Pentru noi.
Este o veselie
aceasta pregătire de apărare.
Foarte amabil din partea lor.
Dar nu văd nimic pentru camaradul nostru, Tjaden.
Nu vorbesc cu voi, trădătorilor.
Dar nu mă va lua niciun sicriu.
Bănuiesc că nu, trădătorule.
să fii mulțumit dacă oferă hârtie impermeabila
în jurul acelei carcase.
Partea mea!
Partea mea.
Spitalul catolic, Albert.
Primești mereu mâncare bună și tratament bun.
Suntem norocoși.
După acea garderobă ploioasă
și 24 de ore pe tren, merităm puțin noroc.
sunt Hammacher.
Da, așa mă numesc.
Am o gaură în cap și mi-au dat un certificat care spune
că Joseph Hammacher este periodic
iresponsabil de acțiunile sale.
și de atunci, Hammacher se simte bine.
Sper că nu sunteți grav răniți.
Unii mor atât de repede că nu avem timp să ne cunoaștem.
Vei avea timp să ne cunoști.
Mulțumesc. La fel.
Îmi pare rău, dragule. E timpul să mergem.
Da, Soră.
Privește.
Dacă își dă jos hainele, ai văzut restul din el.
Vezi? Îl duc la camera mortuară.
Camera mortuară?
Când ești gata să dai colțul,
te scot afară pentru a folosi patul.
La colțul clădirii
este o cameră mică chiar lângă morgă!
Este foarte convenabil. Ajută foarte mult.
Dar dacă se face bine?
I-am văzut pe mulți mergând în camera mortuară,
dar nimeni nu se mai întoarce.
Sora. Sora. Sora.
Sora.
Tu suni, Paul?
Da.
E totul în regulă?
Cred că am o hemoragie.
Bandajul este ud. Sunt de o veșnicie și nu vine nimeni.
Cred că sângerez.
Sora, dă-mi un pansament steril și o pungă cu gheață.
De ce nu m-a sunat nimeni?
A sunat.
Nimeni nu poate merge, Soră.
Sora, e de rău?
Nu. Nu, vom fi bine.
Am ajuns la timp.
Ce se întâmplă? Ce faci?
Trebuie să vă punem bandajele.
Unde mă duci?
Sora: La salonul de bandaje.
Nu, nu! Nu mă duc! Rămân aici!
Paul! Paul!
Acum, acum!
Nu mă duc la camera mortuară!
Dar mergem la salonul de bandaje.
Atunci de ce îmi iei hainele?
Mă minți! Dar mă întorc! Nu voi muri!
Mă întorc! Nu voi muri!
Mă voi întoarce!
Sora Libertine, cine este?
Săracul băiat. I-au amputat piciorul.
Paul.
Paul. Paul.
Oh, a plecat.
S-a dus.
Bună. Bine ai venit acasă, Albert!
Cum te simți, băiete?
Bine.
Dar am o durere cumplită.
Piciorul meu...
Hammacher. Mi-au tăiat piciorul?
Normal că nu! Câte ai avut? Două?
Încă le ai! Una, două!
Nu face pe prostul, Hammacher. Spune-mi sincer.
Sigur că nu. Și arăți bine.
Uite. Vezi?
Nu voi fi infirm. Hei, hei.
Nu voi trăi așa! Stai calm.
Mă voi omorî cu prima ocazie!
Albert!
Nu voi trăi! Nu voi trăi! Ba da, o vei face.
Albert! Albert!
Albert, m-am întors!
Ți-am spus că mă întorc. Uitați, oameni buni! M-am întors!
Paul! Paul!
Nu mă duc acolo. Locuiesc acolo.
Paul, sunt atât de fericit.
Hammacher, m-am întors din morți!
Este anormal. Nu s-a mai întâmplat.
Albert, trebuie să ne facem bine repede, ca să ne întoarcem acasă.
Albert, totul va fi bine acum.
Da, Paul. Totul va fi bine acum.
Paul! Paul! Paul!
Paul.
Ce ai pățit, Paul?
Nimic. Nimic.
Paul.
Dă-mi șervețelul tău.
Mamă?
Aici sunt, Paul. Aici sunt.
Mama e bolnavă.
Ești rănit?
Nu, mamă. Am primit permisie.
Stau aici și plâng în loc să mă bucur.
Anna, pune jos borcanul de mure.
Încă îți plac, nu?
Da, mamă. Nu am mai mâncat de mult timp.
Bănuiam că o să vii.
Fac tort de cartofi.
Mama: Nu le lasa să ardă.
Paul, stai jos lângă mine.
Paul al meu.
Copilul meu.
Era să uit, mamă. Am niște cadouri pentru tine.
Uite, mamă. Pâine, cârnați și orez.
Paul, te-ai înfometat.
Îi spun tatei că Paul s-a întors?
Paul se poate uita la aragaz.
Nu, nu, copile, mă ridic.
Oh, Paul, ești soldat acum, nu?
Dar oarecum, nu te recunosc.
Dau ăstea jos, mamă.
Îți aduc costumul, Paul. E în dulap, unde l-ai lăsat.
Ești chiar aici, Paul?
Nu vei...
Nu vei dispărea, nu?
Nu. Sunt aici.
Lucrurile sunt gata pentru tine, Paul.
Țin minte când ai prins aia.
Da. Și mi-ai luat-o, nu-i așa?
Da, așa este.
Suntem în spatele liniilor,
dar știm să onorăm soldatul
care se duce în ciuda sângelui și morții.
Domnilor, fiul meu.
Prosit. Bărbații: Prosit.
Mă bucur să te cunosc, tinere, mă bucur să te cunosc.
Și cum e pe acolo? Teribil, eh? Teribil.
Dar mergem înainte.
Cel puțin ai mâncare decenta acolo.
De fapt, e mai rău aici. În mod normal.
Dar e perfect pentru soldații noștri. Ăsta e motto-ul nostru.
Perfect pentru soldații noștri.
Dar trebuie să îi apreciezi pe francezi!
Și dacă vreți să veniți acasă,
să vă arăt ce să faceți înainte să veniți.
Ajutați-ne acolo.
Acolo e linia.
Într-un V.
Aici e St. Quentin. Puteți vedea singuri.
Aproape ați trecut. În regulă?
Faceți-vă loc și nu vă țineți de tranșee.
Treceți prin Johnnies! Și atunci veți fi liniștiți.
Când ajungeți, războiul nu e ce pare.
Nu știți nimic despre asta.
Desigur, cunoașteți detaliile, dar se face legătura.
Nu poți judecă asta.
Îți faci treaba și îți riști viața.
Dar pentru asta ești răsplătit.
Orice om din război trebuie să aibă Crucea de Fier.
Liniile inamice trebuie depășite prin Flanders.
Până la Paris!
Corect.
Nu, nu în Flanders. Acum să vă spun
unde ar trebui să fie ruptura.
Aici.
Inamicul are multe rezerve aici.
Insist pe Flanders!
Știu, dar dragule, de ce să facă asta
când sunt la jumătatea St. Quentin deja?
De ce să o luăm pe partea cealaltă?
Pentru că Flanders este o țară plată.
Nu există munți, obstrucții.
Dar sunt multe râuri.
Din ferme au plecat,
din școli, din fabrici.
Au plecat curajoși, nobili, mereu înainte,
conștienți că unicul scop este salvarea patriei.
Paul! Cum ești, Paul?
Mă bucur să te văd, Profesore.
Ai venit la țanc, Bäumer. Exact la momentul potrivit.
Și ca să demonstrez ce am spus,
iată cu ce încep.
Un flăcău care a stat lângă mine pe bănci,
care a dat totul pentru a se dedica primului an.
Unul dintre tinerii de fier care au făcut Germania neînvinsa pe câmp.
Uite-l, robust, bronzat și atent.
Genul de soldat pe care l-ați invidia.
Paul, băiete, trebuie să vorbești cu ei.
Trebuie să le spui ce înseamnă să servești patria.
Nu, nu, nu le pot spune nimic.
Trebuie, Paul. Doar o vorbă.
Spune-le câtă nevoie este de ei.
Spune-le de ce te-ai dus și ce a însemnat pentru tine.
Nu pot spune nimic.
Îți amintești vreo faptă eroică, o atingere nobilă?
Vorbește despre asta.
Nu vă pot spune nimic din ce nu știți.
Locuim acolo în șanțuri. Ne luptăm.
Încercam să nu murim, dar uneori murim.
Asta-i tot.
Profesorul: Nu. Nu, Paul.
Am fost aici! Știu cum este.
Nu se insistă pe asta, Paul.
Te-am auzit spunând aceleași lucruri,
făcând mai mulți oameni de fier, mai mulți eroi.
Încă crezi că este frumos și plăcut
să mori pentru patrie, nu?
Credeam că știi.
Primul bombardament ne-a învățat altceva.
Este urât și dureros să mori pentru patrie.
Când e să mori pentru patrie,
mai bine e să nu mori!
Mulți mor pentru patrie,
dar la ce bun?
Profesorul: Paul.
Ai spus să le zic câtă nevoie este de ei.
Îți spune, "Du-te și mori."
Dar, scuză-mă,
e mai ușor să spui, "Du-te și mori" decât să o faci.
Student: Lașule!
Și e mai ușor să o spui decât să o vezi.
Lașule! Ieși afară!
Profesorul: Nu! Băieți, băieți!
Îmi pare rău, Bäumer, dar trebuie să spun...
Nu are rost să vorbești așa.
Nu știi ce spun.
A trecut ceva de când ne-am înscris în această sală.
Credeam că lumea a învățat ceva până acum.
Dar acum trimit copii, și nu rezistă o săptămână.
Nu ar fi trebuit să vin în permisie.
Pe front ești viu sau mort,
și asta este.
Și nu poți păcăli pe nimeni.
Și acolo știm că suntem pierduți,
vii sau morți.
Trei ani am suportat... Patru ani.
Și o zi din an, și o noapte cât un secol.
Trupurile noastre sunt pământul, și gândurile de lut,
și dormim și mâncam cu moartea.
Suntem terminați pentru că nu putem trăi așa
și să ținem în noi!
Nu trebuia să vin în permisie. Mă întorc mâine.
Mai am patru zile, dar nu rezist aici.
Mă întorc mâine!
Îmi pare rău.
Mamă, vei raci aici. Du-te să te culci.
Am timp să dorm cât ești plecat.
Pleci mâine, Paul? Trebuie?
Da, mamă. Ordinele sunt schimbate.
Ți-e frică, Paul?
Nu, mamă.
Vreau să-ți spun ceva, Paul. E...
Ferește-te de femei acolo.
Nu sunt bune.
Nu sunt femei acolo, mamă.
Ai grijă pe front, Paul.
Da, mamă, o să am.
Mă rog pentru tine în fiecare zi.
Dacă-ți iei de muncă nu e periculos...
da, mamă. Încerc să ajung la bucătărie.
Se rezolvă repede.
Așa să faci, și dacă ceilalți zic ceva...
Nu-mi fac griji, mamă.
Acum du-te la culcare
și fă-te bine până mă întorc.
Îți pun lenjerii noi la tine.
Îți vor ține de cald. Sunt din lana.
Drăguț din partea ta.
Noapte bună, fiule.
Noapte bună, mamă.
Oh, mamă, mamă. Încă mă crezi copil.
De ce nu plâng la poala ta?
E a doua companie?
Da, domnule.
Sunt toți?
Da, domnule.
Au fost 150, dar atâția s-au întors ieri.
Dar acum vom avea din nou 150.
Câți ani ai?
Șaisprezece.
N-are rost. Nu am putut găsi nimic.
Vom mânca rumeguș.
Eu nu! Mă voi înfometa primul. Îmi face rău.
Va fi din nou război.
Paul! Ce mai face bătrânul Paul?
Iată-mă.
Știi, a doua companie este greu de găsit.
Nimeni nu știa unde ești.
Mă bucur că ai aflat.
Bănuiesc că nu primesc nimic.
A fost ceva mâncare. Acum e numai rumeguș.
Nu glumesc. Te mănâncă din interior.
Nu prea arată ca vechea a 2-a companie.
Așa sunt înlocuirile.
Nu-i suficient de copt să ducă un pachet.
Se pricep doar să moară.
Bănuiesc că mulți dintre veterani sunt aici.
Paul, ei inventează ceva ca să mă omoare.
Unde e Westhus?
Câinele mesager a fost rănit. S-a dus după el.
Este adevărat despre armistițiu, Paul?
Nu arăt așa acolo.
Îmi spui că vor să ne luptăm?
Asta spun ei.
Sunt nebuni!
Germania va fi goală curând.
Unde e Detering?
S-a îmbolnăvit. Îți amintești de floarea de cireș?
Cred că nu a trecut peste asta.
S-a întâmplat într-o noapte să meargă acasă
și să-și ajute nevasta cu fermă.
L-au prins în spatele liniilor, și nu am mai auzit de el.
Îi era dor de casă, dar nu au înțeles lucrul acesta.
Unde e Kat? Este...
Nu Kat!
Dacă ar fi fost afară, războiul era încheiat.
Îți amintești ce spune mereu,
îl păstrează la urmă.
Unde este?
Caută mâncare afară,
caută ceva pentru supă.
În ce parte?
La două mile pe drum.
Ne vedem mai târziu.
Kat!
Paul!
Salut, Paul.
Cum e acolo?
Oh, e bine acum. E în regulă.
Ceva noroc?
Nu, oamenii generalului au trecut prin țară ca o greblă.
Să stăm jos un minut.
Spune, Paul, cum a fost acasă?
A fost bine?
Pe alocuri.
Ce este?
Nu mai sunt bun acolo, Kat.
Nici noi. Suntem implicați în asta.
Tinerii m-au crezut las când le-am spus că
moartea este mai puternică decât datoria.
Bătrânii spuneau, "Haide. Mergeți până la Paris."
Tată chiar a vrut să port uniforma.
Nu mai e casă acolo.
Mă gândeam numai la, "Vreau să mă întorc să îl văd pe Kat din nou."
Ești tot ce mi-a rămas, Kat.
Nu prea mai reprezint nimic.
Mi-ai lipsit, Paul.
Măcar știm despre ce-i vorba aici.
Nu sunt minciuni aici.
Până la Paris?
Să vezi ce au de partea cealaltă.
Mănâncă pâine albă acolo.
Au zeci de avioane
și tancuri care vor trece prin orice.
Noi ce mai avem?
Arme prea uzate pentru a mai fi folosite.
Fără mâncare, fără muniție, fără ofițeri.
Până la Paris!
Deci așa se vorbește acolo.
Mai bine plecăm.
Cum am mințit-o pe mama.
I-am spus că nu-i așa rău aici pentru că
suntem mulți împreună.
Acum că sunt cu tine,
Încep să cred că am spus adevărul.
Jos!
Încă una care ne-a ratat. Haide. Să mergem.
Stai puțin.
Se pare că vechiul vagon de pâine a cedat.
Cred că nu merg pe jos restul drumului.
A ajuns la tine, Kat?
Cred că mi-a nimerit fluierul piciorului.
Nu-i așa rău. Rezistă.
Norocul meu, huh?
Noroc. Înseamnă că războiul s-a încheiat.
Oh, nu, domnule.
Războiul nu se termină până nu sunt prins.
Asta e acum.
Încet, acum.
Hey!
Încet!
Haide. Te ajut eu. Dă-mi mâna.
Ușor.
Bine.
Puștiule, acum ne despărțim.
Poate facem ceva împreună mai târziu când războiul se încheie.
Da, puștiule.
Îți dau adresa și tu mi-o dai pe a ta.
Nu ne poți nimeri pe amândoi azi!
Ne vom mai revedea, Kat.
Îți amintești când ai adus porcul în fabrică?
Și ziua aia în pădure când ne-ai învățat cum să evităm bombele?
Și primul meu bombardament. Cum am plâns.
Eram un tânăr recrut atunci.
Iată-ne. Iată-ne.
În regulă, Kat.
Puteai să te scutești de asta. E mort.
Oh, nu. E doar leșinat. A fost împușcat în picior.
E mort.
Vrei să-i iei cartea de plată?
Nu sunteți rude, nu?
Nu, nu suntem.
Treaba ta. I-ai luat numele și numărul?
Da, Caporal Stanislas Katczinsky, 306.
Nu înțeleg.