ANONIMUL
În sfârșit! Doamne, hai odată!
- Scuze. - Da. În sfârșit.
Bun. Grozav.
Alex, replica trei. Sunet, replica patru și file, hai.
Suflet al epocii
Aplauze! Încântare!
Minunea scenei noastre.
Ridică-te, Shakespeare al nostru!
Shakespeare al nostru.
Pentru că e al nostru, nu-i așa?
E dramaturgul cel mai interpretat din toate timpurile.
Autorul a 37 de piese,
154 de sonete
și mai multe poezii narative care sunt cunoscute publicului
ca expresia supremă a umanității din limba engleză.
Și totuși...
Și totuși,
nici măcar un singur manuscris, de niciun fel,
n-a fost descoperit fiind scris de mâna lui Shakespeare.
Niciun document în 400 de ani.
A fost fiul unui mănușar,
și într-un moment incert, înarmat,
însă urmând cursurile școlii de gramatică,
s-a dus la Londra,
unde se spune că a devenit actor
și, în cele din urmă, dramaturg.
A murit la vârsta de 52 de ani.
I-au supraviețuit soția și cele două fiice,
care, asemeni tatălui lui Shakespeare, erau complet analfabete.
În celebrul lui testament îi lasă al doilea cel mai bun pat văduvei sale.
Însă n-a menționat nicio carte
sau manuscris.
Shakespeare al nostru
e un mister. O fantomă.
Dați-mă voie să vă ofer o altă variantă.
O poveste obscură, cu pene și săbii.
A puterii trădării.
A unei scene cucerite și a unui tron pierdut.
După el!
E acolo!
Prindeți-l!
Acolo!
Repede!
- Dărâmați-o! - Hai, băieți!
Puneți osul la treabă!
Căutați peste tot!
Jonson!
- Jonson! - Pe acolo!
Știu că ești aici!
Jonson, arată-te!
Ieși afară!
Ieși afară, Jonson!
Te voi scoate din ascunzătoare ca pe un șobolan!
- Dați-i foc! - Predă-te!
Ardeți-l!
Ardeți tot!
Simți mirosul, Jonson?
E mirosul teatrului tău care arde din temelii!
Arestați-l!
Mergem la Turn?
Faceți loc! Nu e treaba voastră!
Legați-l aici, apoi plecați.
N-avea la el decât o pană și câteva foi goale.
Ești Benjamin Jonson, dramaturgul.
Fiul lui William Jonson, sticlarul.
Da.
Ai mai fost vreodată arestat, dle Jonson?
Sunt scriitor, nu? Bineînțeles c-am mai fost arestat.
Întreabă-l despre piese.
Piesele?
Ce-ați prefera, Sir Robert Cecil? Una pastorală?
Una istorică? Una istorico-pastorală? O comedie istorico-pastorală?
Nu ne interesează piesele tale, dle Jonson.
Ne interesează piesele pe care ți le-a dat Edward de Vere,
Conte de Oxford.
Îmi pare rău, dle.
Nu cred că știu despre cine vorbiți.
Unde sunt piesele?
Care piese?
- Minunat, nu-i așa? - Cu siguranță e mare.
Ai cuvântul meu, Edward. N-ai mai văzut așa ceva!
Nu-i cu marionete, nu?
Faceți loc! Faceți loc pentru lorzii de Oxford și Southampton!
Iar vin prostul și bufonul, se pare.
Scenografia e într-adevăr spectaculoasă.
E mult mai elaborată decât tot ce am văzut la Curte.
Sheart, ce pungaș ghiduș mai e și ăsta?
Se pierde-n propriile metafore.
Mai bine-n metafore decât în zâmbete.
Și-ncotro călăriți, domnule?
Unde dacă nu spre Curte aș putea călări?
Iertați-mă, dle.
Încă nu mi-ai văzut hobby-ul ascuns.
Ai așa ceva?
Nu!
Ale!
Marlowe, dă-mi câțiva peni, vrei?
Henslowe mi-e dator pentru Vacanța pantofarului.
Asta pentru că nimeni n-a văzut Vacanța pantofarului.
Bere!
Kit, nu e cumva feblețea ta în lojă?
- Contele de Southampton? - Cu cine e?
Cel de lângă poet e Edward de Vere, Contele de Oxford.
Are propria lui trupă de teatru pentru spectacolele private de la Curte.
- Mă-ntreb daca are nevoie de material. - Cu siguranță nu de al tău.
- Cine-i nobilul de acolo? - Un gură-cască.
Un nebun!
Creierul celui de acolo e mai ușor decât pana sa.
Ajunge!
Jonson, dialogul e minunat.
E absolut minunat.
- Scuze, sire. - Will.
Will Shakespeare. Doar n-ai bere în pocal, nu?
Bere?
Eu?
Să beau în timpul spectacolului? Sunt profesionist, dle Henslowe.
- Faceți loc! - Un profesionist absolut.
Dați-vă deoparte!
- Dă-te tu deoparte! - Ai grijă!
Piesa de teatru a fost declarată ca fiind revoltătoare
de către Lord William Cecil!
De ce nu-l dai naibii pe William Cecil?
Arestați-l!
Dispersați-vă!
Piesa aceasta e revoltătoare.
- Nu se va mai juca! - Revoltătoare?
E o comedie! Nu are nimic revoltător!
Serios? De unde știi?
Pentru că eu am scris-o.
- Arestați-l și pe el! - Cum? Nu, stați!
Vă rog! Sunt poet! Ce Dumnezeu? Nu sunt un infractor!
E finalul scurtei cariere a lui Ben Jonson.
- Împrăștiați-vă! - William Cecil, ești un dobitoc!
Spre Essex House.
Vedea-te-aș pe tine împrăștiat!
Împrăștiați-vă!
Afară. Henry, câți oameni erau la spectacol?
Nu sunt sigur.
Două sute? Poate mai mult.
De câte ori se joacă un asemenea spectacol?
De vreo cinci, șase ori, presupun.
Servește poetul.
1000 de oameni, toți ascultând scrierile și ideile unui singur om.
Asta e puterea, Essex.
Dacă e ceva ce Cecils înțelege, aia e puterea.
Servă nouă!
De când au cucerit cuvintele un regat?
Îmi păstrez sabia. Mulțumesc frumos.
Afară.
Henry, niște oameni de-ai mei
au interceptat câteva dintre scrisorile lui William Cecil
către Regele James al Scoției.
Cecil i-a promis tronul.
Lui James? Elizabeth n-ar accepta niciodată.
Elizabeth e bătrână și bolnavă.
Și totuși refuză să numească un moștenitor.
Un scoțian? Pe tronul lui Tudor?
De asta trebuie să facem tot ce putem pentru a-i asigura
succesorul potrivit lui Elizabeth.
Cineva care să merite coroana lui Tudor.
Vă cer sprijinul, ție și oamenilor tăi, Henry.
Dacă se va ajunge la lupte, să-mi însușesc tronul.
Știi că nu trebuie să mă rogi.
Sunt alături de tine, la fel ca întotdeauna.
Fii prudent, Henry.
Mereu îți faci griji pentru mine. Ce-ai vrea să fac?
- Să-l renegi. - Pe fiul reginei?
E doar un zvon, Henry.
Zvon?
Nu trebuie decât să te uiți la Essex pentru a vedea asemănarea cu regina.
- Toată lumea crede că e fiul ei. - Domnii mei.
Eu, de exemplu,
aș prefera să fac reverențe în fața unui Tudor bastard decât a unui scoțian.
Singura mea dorință este ca viitorul rege să fie cel potrivit.
Ceea ce reprezintă Essex va declanșa un război civil. Nu.
Dacă trebuie să facem asta,
va trebui să avem mare grijă.
Leag-o acolo.
- De acord, milord. - Lord of Southampton.
Sir Robert Cecil.
L-ați văzut pe Lord Essex?
E în camera de vizionare cu Maiestatea Sa.
Singur?
Tatăl dumitale e la Londra, se ocupă de problemele din Irlanda.
Spre cine să-și îndrepte atenția regina dacă nu spre Essex?
Prin harul Domnului, Maiestatea Sa, Elizabeth,
Regina Angliei, Walesului și Irlandei.
- Maiestate. - Maiestate.
- Domnul să vă binecuvânteze, Maiestate.
Domnul să vă binecuvânteze, Maiestate.
Maiestate, Lordul de Southampton are un dar pentru dumneavoastră.
Un dar?
Da, Alteță. Dar nu din partea mea.
Tu ești darul, micul meu binevoitor?
Nu, nu, Excelența Voastră.
Sunt un om liber. Darul meu e o piesă de teatru.
O piesă?
Piesele de teatru sunt lucrarea diavolului,
născute din haznalele ciumei, preacurviei, hoției,
curviei și ereziei.
- Zi-i stăpânului tău că Maiestatea Sa... - Va accepta cu bucurie.
Asta, desigur, dacă Maiestatea Voastră dorește.
Comedie sau tragedie?
- Comedie, Maiestate. - Comedie. Cine a scris-o?
Anonimul, Maiestate.
Anonimul...
Îi admir versul.
Condu-ne spre acest spectacol.
Mierloiul negru și glumeț
Cu ciocul lui gălbiu,
Și sturzul...
Și sturzul, meșter cântăreț,
Și sprintenul scatiu...
Ce înger...
Mă trezește din patu-mi înflorat?
Și vrăbii, grauri, ciocârlii,
Și cucul cântă-acu'.
Umbre suntem, umbre-abia; De v-am supărat cumva,
Socotiți că ați visat Tot ce v-am înfățișat.
Tot ce-am istorisit aci C-a fost vis veți socoti.
Oameni buni, nu ne-osândiți. Îngăduitori să fiți.
Tuturora noapte bună.
Dați-mi toți câte o mână Și prieteni buni de-om fi
Robin vă va plăti cum se cuvine Gândul voitor de bine.
Minunat! Minunat!
Extraordinar!
A fost foarte amuzant. Chiar i-a plăcut măgarul.
Edward, Edward, când am putea da iar spectacolul?
Iat-o.
Tatăl tău mi-a spus că ai scris singură piesa de astă seară.
Așa este, Maiestate.
M-ai distrat.
Compune ceva.
- Acum? - Da, acum.
Ce subiect să aibă, Maiestate?
Adevărul.
Pentru că adevărul
e adevăr,
nu se învechește niciodată,
iar timpul nu poate transforma în fals ce-a fost adevăr cândva.
Lord de Oxford, se pare c-ați adăugat un poet
descendenților războinici ai familiei voastre.
Dnă, mă descurc cu sabia și muscheta la fel de bine ca și cu rima.
Vorbești serios?
Singura mea dorință e să fiu cel mai de încredere servitor al Maiestății Voastre,
atât în chestiuni de război, cât și stat, dacă mă veți solicita.
Lord Cecil, cred că ți-am găsit un înlocuitor.
Sper că nu prea curând, Maiestate.
Cum ți s-a părut spectacolul micuțului lord, William?
Dacă spectacolele sunt într-adevăr un mare păcat,
mă rog să nu fiu mântuită decât la bătrânețe.
Jonson!
Benjamin Jonson!
Ai fost eliberat.
Ai prieteni influenți acum, nu?
Vas cu vâsle!
Milord.
Trandafirul Tudor.
E cea mai frumoasă floare, nu crezi?
- Cred că vă datorez libertatea. - Așa este.
Și a fost dificil de obținut.
Nu se trece ușor peste voința socrului meu.
Lordul William Cecil.
Am discutabila onoare de-a mă fi însurat cu unica sa fiică.
A fost util când le-am scris temnicerilor
să te elibereze în numele socrului meu.
Eliberarea mea n-a fost confirmată în mod oficial?
Nu fi idiot. Sigur că n-a fost. Dar ești liber, nu?
Mi-a plăcut comedioara ta, Jonson. Ai mare potențial.
Vă mulțumesc, milord.
Însă politica sa a avut un oarecare efect asupra Turnului.
Oamenilor socrului meu li s-a părut destul de revoltătoare.
Politică? Spectacolele mele n-au de-a face cu politica.
Sunt simple comedii.
Care au arătat că superiorii tăi sunt niște cretini care abia ar duce
mâncarea din farfurie la gură fără istețimea servitorilor lor.
Toată arta e politizată, Jonson. Altfel n-ar fi decât de decor.
Toți artiștii au ceva de spus. Altfel ar fi cizmari.
Tu nu ești un cârpaci, nu-i așa, Jonson?
Francesco?
O piesă de teatru, milord.
Ar trebui s-o pui în scenă la Bankside.
În scenă?
Sub numele tău.
Numele meu, milord?
Nu-mi pot folosi numele, nu-i așa?
Sunt al XVII-lea Conte de Oxford.
Mare Șambelan al Angliei, Viconte Bolebec,
Lord de Escales, Sanford și Badlesmere, etc. Nu.
Am o reputație de apărat.
În lumea mea nu se scriu piese de teatru, Jonson.
Oamenii ca tine le scriu.
Da, milord.
Milord, ați scris o întreagă piesă de teatru. Știu cât de dificil este.
Nu doar una singură, Jonson. Am scris mai multe.
Cu siguranță mai multe decât tine.
Multe s-au jucat la curte cu ani în urmă. Altele n-au fost văzute de nimeni.
Și vreți să-mi trec numele pe această piesă de teatru?
Nu, vreau să-ți treci numele pe toate.
- Pe toate? - Nu te uita la mine
de parcă ți-aș fi căsăpit cățelul.
Vreau să te fac cel mai cunoscut
și, prin urmare, cel mai bine plătit dramaturg din Londra.
Drum bun și cale bătută!
Milord, eu...
Pentru deranjul dumitale, signor Jonson.
Și pentru discreția ta.
Dacă nu vei fi discret, nu-i va fi prea bine domnului Jonson.
Spune-mi despre această piesă de teatru.
A fost un dar anonim.
Essex a insistat să fie jucat doar pentru a necăji Curtea.
Bineînțeles. Despre ce-a fost?
Niște prostii cu zâne și heruvimi.
Și măgari dansatori.
Edward, contele nostru poet, s-a întors la Curte.
Tată...
N-a fost decât un spectacol.
Știi cât a durat să-i alungăm din prezența ei?
Ea îi adoră! Și Edward știe asta!
Crede-mă pe cuvânt, el a făcut-o pentru a ne ofensa.
Edward vrea să-l aleagă pe următorul rege.
N-ai convins Consiliul Privat
să-l încoroneze pe James al Scoției ca viitor rege?
Nu are nimeni mai multe drepturi.
Cu excepția unui bastard al Elizabethei.
Te referi la Essex.
El ne disprețuiește.
Ne vom pierde toate licențele regale, proprietățile!
O voi convinge să-l trimită pe Essex în Irlanda,
pentru a potoli revolta catolică.
Urmează Southampton.
Cu voia Domnului, niciunul nu se va întoarce viu. Și dacă el nu e...
Robert!
Robert, vino încoace!
Îmi pare rău, Milord de Oxford.
Fiul meu preferă să stea singur.
Pot să v-o prezint pe soția mea,
Lady Cecil, și pe fiica mea, Anne?
Îmi pare rău pentru pierderea dvs, milord.
Regatul a pierdut un om mare prin moartea tatălui dvs.
Sper că vă veți simți bine în casa noastră.
Veți locui aici pentru totdeauna?
Nu, doar până la majorat.
- De ce? - Pentru că așa a poruncit regina.
Milord, când ne-am văzut prima dată,
ați spus că vreți să deveniți un om de stat important.
Regina și cu mine sperăm să fie așa.
De aceea, am onoarea să vi-i prezint pe profesorii dvs.
De la 7 la 8, veți studia în franceză, cu dl Crane.
Milord de Oxford.
De la 9 la 10 în greacă, cu dna Simmons.
- E Homer? - Nu. Platon.
- Cosmografie cu doctorul Richards. - Milord.
De la 2 la 3 aveți geografie și istorie.
Iar de la 4 la 5, scrimă.
Dar compoziție? Poezie?
E o casă de puritani, milord.
Considerăm că asemenea activități înseamnă adorație și idoli falși,
și prin urmare reprezintă un păcat în fața Domnului.
Un păcat?
Nu trebuie să existe loc pentru frumos și artă în viață, milord?
Nu și în această casă.
Oricum pierdeai.
Dar și câștigam.
Serios?
Putem presupune că stăpânim Punta Riversa.
Acum ar trebui să trecem la Punta Sopramano.
- Poate o să mă cucerești cu asta. - Da, milord.
Un măr, sir? Poftiți.
- A fost bine? - De unde să știu?
N-ai citit-o?
Am promis că termin Eastward Ho până sâmbătă.
Spuneai că-i nobil? Influent și bogat?
Atunci trebuie s-o faci, nu?
Will, am venit la Londra pentru a fi un mare poet.
Pentru a fi conștiința vremurilor noastre. Sufletul epocii.
Pentru a schimba lumea.
Să schimbi lumea? Cu ce, cu versuri?
Da. De ce nu? De ce să nu se poată schimba lumea prin cuvinte?
"Te voi face cel mai bogat și cunoscut dramaturg din Londra."
Prostii! Mă descurc și singur, mulțumesc frumos.
E un amator.
Un amator autentic și absolut.
Săptămâna trecută grădinărea. Asta scrie. Următoarea vânează.
Nu, nu fac asta. Ar putea fi un afront pentru muze.
Câți bani spuneai că ți-a dat?
Crezi că numele meu poate fi cumpărat?
Nu, nu, nu, deloc. Nu.
Cred c-ar trebui să-ți păstrăm renumele intact.
Regele Philip al Spaniei vede revolta noastră catolică din Irlanda
ca pe o slăbiciune de-a noastră.
O slăbiciune bună de exploatat.
Irlanda?
Avem informații că trimite ajutoare, chiar și trupe.
Trebuie să acționăm rapid. Să-l înlocuim pe Lord Locotenetul Irlandei
- și să trimitem trupe suplimentare. - Să-l înlocuim?
- Cu cine? - L-aș recomanda
pe domnia sa,
Contele de Essex.
Nu, este imposibil. Nu trebuie cruțat.
Îi apreciem foarte mult sfaturile.
Abilitățile de luptă ale lui Essex sunt,
după părerea mea, singurul antidot pe care îl avem împotriva plăgii Spaniei.
Din nefericire, Essex nu va putea
face parte din Consiliul Privat cât va fi în Irlanda.
Cu cine ați recomanda să fie înlocuit?
Cu sir Robert Cecil.
Fiul tău?
Da.
Întâi mi-e consilier personal, Maiestate, apoi fiu.
Da. Da, da.
Foarte bine. Trimite-l pe Essex...
în Irlanda.
Și-l vom trimite pe Robert în Consiliul Privat.
Am văzut un spectacol în ultima săptămână, William.
M-a făcut să mă gândesc
la multe lucruri demult apuse.
Mi-ar plăcea să văd mai multe.
Edward e mulțumit,
William,
de fiica ta?
Asasinat?
- De mâna ta. - Îmi fura poemele.
- Îmi executa ordinele! - Ale dvs?
Desigur! Imediat ce Robert mi-a spus că-mi ignori ordinele directe...
- Robert? Robert v-a spus? - Suficient!
N-o să te închini la idoli în casa mea.
Eternitatea sufletului tău este în joc, nu poemele.
Poemele mele sunt sufletul meu!
M-ai pus într-o situație dificilă, Edward.
Nu pot permite să-mi fie întinată reputația
din cauza acestei regretabile lipse de control din partea ta.
Putem invoca autoapărarea.
El a scos primul sabia.
Dar vreau ceva în schimb.
Fiica mea e tânără și impresionabilă.
Simte ceva pentru tine, Edward.
Era de așteptat, locuind atât de aproape.
Sir, în ultimii 3 ani v-ați însușit o mare parte din moștenirea mea.
Mușcă-ți limba înainte să afirmi ceva ce nu mai poți retracta.
Am fost rambursat în mod legal pentru educația și întreținerea ta.
Iar acum sugerezi să fii rambursat cu statutul meu prin patul fiicei tale!
Nu.
Asta e sugestia mea
pentru a-ți ține nobilul cap departe de eșafodul călăului.
Ținându-se cont de motivele consfințirii căsătoriei.
Unul a fost procrearea copiilor,
ce urmează să fie crescuți cu frică și dragoste de Dumnezeu,
iar al doilea, pentru societate, sănătatea și confortul pe care
ar trebui să le aibă o persoană în prosperitate,
în situația sfântă a celor doi prezenți aici
veniți să se cunune.
Henry al V-lea, de...
- Nimeni? - De ce ar recunoaște
unul dintre voi că încearcă să mă depășească în drame istorice?
În comedie, da. În tragedie, poate.
Ben, aștepți să vezi reacția înainte de-a avea pretenții?
O, de m-ar duce o muză de văpaie
În cerul luminos al poeziei,
Teatrul un regat, actorii prinți
Și regi măreața scenă s-o privească.
Atunci chiar bravul Harry s-ar ivi
În zalele lui Marte. Lângă el
Ca niște câini în laț, ce stau să sară
S-ar gudura măcelul și pârjolul.
Nevrednicul cuget ce-ndrăznește
S-aducă o povestea atât de mândră
Pe-aceste biete scânduri. Cum se poate
Să-ncapă-ntr-un asemenea coteț Nemărginirea șesurilor Franței?
Iar într-un cerc de lemn să-nghesuim
Atâtea coifuri ce-ngrozeau văzduhul.
Să zicem că-n cuprinsu-acestor ziduri
Stau două monarhii de vlagă pline,
Cu-nalte frunți vrăjmașe, despărțite,
De-un braț de mare-ngust și furtunos.
Faceți loc!
Pliniți cu gândul lipsurile noastre
Și-n fiecare om văzând o mie
Oștiri închipuite plăsmuiți. Când spun de cai...
Priviți-i cum și-nseamnă
Copita mândră-n reavănul pământ.
Va trebui...
Cu mintea
Va trebui să-nveșmântați Pe regi în za.
Faceți loc!
Înțeleptul ar trebui să-i spună fiului său povestea-acesta.
Și nu va trece-o zi de Sân-Crispian
De astăzi până la sfârșitul lumii
Să nu fim prăznuiți noi, cei puțini.
Noi cei puțini și norocoși,
Legați ca frații.
Că toți ce-și varsă sângele cu mine
Sunt frații mei și-nnobilați vor fi,
Oricât de umili, de-această zi.
Iar nobilii ce dorm acum în țară
Blestem numi-vor lipsa lor de-aici
Și-a lor noblețe lucru de nimic
Când le vor spune unii c-au luptat Alăturea de noi, de Sân-Crispian.
Fii gata, sire, fără de zăbavă.
Francezii ne fac față vitejește
Și-n aprig iureș da-vor peste noi.
Când gata-i cugetul, e totul gata!
Cel care-n cuget pregetă, să piară!
Vă știți locurile.
Domnul fie cu voi!
Francesco, zărești?
Zărești?
Ucideți francezii!
Moarte francezilor!
Nimiciți francezii! Nimiciți francezii!
Sabia dumitale!
Vă vom urma!
Edward!
William Cecil a convins-o pe regină
că doar Essex poate salva Irlanda de revolte.
I-am promis că merg cu el.
Tare aș vrea să-l văd pe acest coleg anonim al nostru.
Autorul!
Autorul! Autorul!
Autorul! Autorul! Autorul!
- Îți cer binecuvântarea, Edward. - Nu ți-o pot da.
Dacă-mi va fi rege, e de datoria mea să-i fiu alături în luptă!
Will?
Regret că vă întrerup distracția.
Henry!
Mulțumesc. Și e totul versificat. Mulțumesc.
Am înțeles. Am înțeles. Numai că...
Eu...
Vreau să le mulțumesc actorilor mei,
a căror interpretare fabuloasă
mi-au trezit cuvintele la viață
datorită minunatei lor interpretări.
Vă mulțumesc!
Un actor!
Un actor, pentru Dumnezeu!
- Milord, m-am gândit că... - Ai gândit în numele meu?
Milord, vocea dvs e complet diferită de a mea.
Vocea? Tu n-ai nicio voce! De asta te-am ales pe tine!
Tu...
Măcar mi-ai păstrat numele secret?
Vei face la fel și în continuare?
O tragedie romantică.
În pentametru iambic.
Toată? Este posibil?
Bineînțeles că da.
Milord.
Will Shakespeare.
William...
Shake...
Speare.
Milady.
Cine era omul acela? L-am mai văzut pe aici.
Edward.
Trebuie să discutăm despre zestrea fiicei noastre.
- Zestre? - Nu se poate mărita
fără zestrea fiicei contelui de Oxford.
Pot să-i dau Brooke House și 100 de lire.
O sută de lire, tată? Mamă?
Asta-i tot ce putem să-i dăm în acest moment.
Pleacă, Bridget.
Edward, familia noastră
este falimentară financiar, iar tu...
Tu...
Cânți la flaut în timp ce arde Roma.
Nero cânta la scripcă în timp ce Roma ardea.
Dumnezeule.
Tu...
Scrii din nou.
Deși ai promis.
Anne, trebuia să fi văzut mulțimea.
Nu zăceau ca reptilele de la Curte,
nemișcați, cu chipuri inexpresive.
Nu! Se urcau pe scenă! Luptau cu francezii!
Încetează! Încetează odată!
De ce trebuie să scrii?
De ce trebuie să continui să-mi umilești familia?
Vocile, Anne.
Nu pot opri vocile. Le aud mereu.
Când dorm, când sunt treaz, când cinez, când mă plimb pe deal.
Dorințele unei fecioare, ambițiile unui curtean,
planul unui criminal, rugămintea victimei sale...
Numai când scriu cuvintele vocilor lor pe pergament
încetează și mă eliberează.
Doar atunci mi se liniștește mintea.
E în pace.
Aș înnebuni dacă n-aș scrie vocile.
Ești posedat?
Poate că sunt.
De necrezut, Ben!
E toată în versuri.
Nu e chiar atât de dificil dacă încerci.
Ai încercat vreodată?
Ce gingaș!
Ce raze pătrund, prin geamuri, în odaie?
Sunt zorile, iar Julieta-i soarele.
Voi deschide mai ușor picioarele hangițelor.
Nu-l poți interpreta pe Romeo.
Cum? De ce? Sunt perfect pentru rol.
Nu-l voi lăsa pe țărănoiul de Spencer să-mi mai interpreteze vreun rol!
Doar Will Shakespeare poate pompa viață în venele lui Romeo.
Și bărbăției lui. Nu, Ben.
Ben, sunt actor. Din cap
și până în picioare îmi doresc să...
Ba nu, tânjesc să joc teatru.
Atunci joacă-ți rolul de dramaturg.
Și, pentru Dumnezeu, stai departe de scenă.
Dramaturgii n-au timp să joace teatru.
Știi cine-i domnișoara ce-onorează Cu mâna ei pe cavaleru-acela?
Nu știu, dle.
Ah, ochii ei, cum cresc Cu scăpărarea lor văpaia torții.
Și frumusețea ei fără pereche Atârnă strălucind pe fața nopții
Ca și cercelul scump la o ureche A unui negru.
Ea e prea bogată Spre a putea fi cu folos purtată.
Ai spune-o porumbiță de zăpadă Într-un convoi de ciori.
Așa străluce ea printre surori.
Cum se sfârșește dansul, merg s-o caut unde s-așează,
Ca să fericesc în mâna-i dulce mâna mea cea aspră.
Inimă, iubit-ai tu vreodată? Știurăți, ochi, voi,
Până-n noaptea-aceasta Ce este frumusețea-adevărată?
Conte de Oxford.
- E contele de Oxford. - Maiestate.
- Da, așa-i c-arată bine? - Categoric.
Ne-a plăcut foarte mult piesa de teatru de astă seară.
Tânărul vostru rege Henry ne amintește de tine.
Da?
Imprudent, dar curajos.
Băiat, dar totuși bărbat.
Plăcut privirii.
Dar și mai îndrăgit auzului.
Ne bucurăm că te-ai întors de pe continent.
Doi ani sunt prea lungi fără astfel de excelente distracții.
De-aș fi știut că absența mea v-ar fi pricinuit un asemenea dor,
m-aș fi întors mult, mult mai devreme.
Probabil soția ta e încântată să te aibă din nou alături de ea.
E o consolare măruntă pentru mine.
M-am întors datorită insistențelor socrului meu.
Cecil mi-a spus că te-ai însurat din dragoste.
Așa și-ar fi dorit.
Dar cum să iubești luna după ce ai văzut soarele?
Ce țară ți-a plăcut mai mult în călătoriile tale, milord?
Italia, Alteță.
Italia. De ce anume?
Din cauza vremii sau a mâncării?
Nu, nu, datorită teatrului lor,
pe care ei îl numesc Arta Comediei.
Și, bineînțeles,
femeilor.
Femeilor?
Erau mai directe
în privința dorințelor. Când voiau ceva, obțineau.
Ele nu așteaptă să fie alese.
Nu mă pot hotărî.
Ești Prințul Hal?
Sau Romeo?
Nu.
Ești Puck.
- Puck? - Da, Puck.
Puck n-ar lupta pentru tine în Țările de Jos.
În Țările de Jos?
De ce nu?
Se știe că sprijini rebelii împotriva Spaniei.
Delegi englezi care să-i ajute să lupte pentru cauza lor.
Pierderea Spaniei e câștigul Angliei.
De asta te-ai culcat cu mine? Să fii delegat?
- Nu, nu, numai că... - Lasă-mă în pace.
Cum îndrăznești? Îți ordon să piei din fața ochilor mei.
Iubita mea,
Unde zorești?
Rămâi...
Și ascultă...
Iubitu-ți vine.
El poate săruta
Și sus...
Și jos.
Oprește-te, adorata mea.
Căutările se termină când îndrăgostiții se-ntâlnesc
Știe orice om cu minte.
Ce e iubirea?
Nu e pentru totdeauna.
Bucuria e în clipa prezentă.
Ce va urma, e încă incert.
Nu în amânare e deplinul.
Vino...
Sărută-mă...
Tânăr de douăzeci de ani.
Tinerețea n-o mai pot îndura.
Vei rămâne în Anglia...
În odăile mele.
Aș putea s-o fac dacă aș vrea.
Ce să faci?
O piesă de teatru în bic...
În pentametru iambic. Nu-i așa dificil.
Așa crezi? Ai încercat vreodată?
Bineînțeles că nu. Dar aș putea dacă aș vrea.
Nu era toată în versuri.
Vezi? E și mai simplu.
Henslowe vrea să joace Romeo două săptămâni! Două săptămâni!
Hangiu! Băutură pentru toată lumea!
Hangiu! Billy!
Două săptămâni?
Domnițelor le plac tragediile romantice.
Exact de asta le evit.
Nu vă faceți griji. I-a ieșit o dată șmecheria. N-o să-i mai iasă.
Cum v-ați despărțit în doi?
Un măr tăiat în două
Nu-i mai îngemănat decât aceste două creaturi. Care-i Sebastian?
Extraordinar!
- Mărețe Cezar... - Brutus nu-ngenuchia zadarnic.
Vorbiți, mâini, în numele-mi!
- Și tu, Brutus? - Cazi, Cezar.
Tirania a murit!
Independență, libertate și eliberare!
- Moarte tiraniei! - Libertate!
Da! Libertate! Libertate!
Libertate!
- Era scoțian, nu? - Da.
Astăzi un cotoi vărgat De trei ori a mieunat.
În ceaun, pe târcolite, Puneți mâțe otrăvite.
Tu, ce-n somn, râios broscoi, Sub un înghețat pietroi
Cu venin te umfli-ntr-una, Nopți și zile treizeci și-una.
Hopa-n oala fermecată Ca să mi te fierb îndată.
Focu' mare!
Ferește-te...
De vrajbă, dar odată intrat în ea Te poartă-n așa chip
Încât dușmanului să-i pară rău.
Urechea ta ți-o pleacă orișicui.
Pe fiecare află-l ce gândește, Dar nu-i destăinui ce cugeți tu.
Te-mbracă-n scump veșmânt dacă-ți dă mâna
Nu însă fistichiu.
Bogat, dar nu prea.
C-adesea judeci omul după port.
Șezi jos și n-ai să miști din loc-nainte
Să-ți pun în față o oglindă-n care
Ai să te vezi aproape-așa cum ești.
Ce vrei să faci? Să mă omori?
- Săriți! Săriți! - Ce s-a-ntâmplat? Săriți!
Și-acum? Un șobolan? E mort, pe-un galben că e mort!
Am fost ucis!
O, Doamne, ce-ai făcut?
Nici eu nu știu. Nu-i regele cumva?
Ce crâncenă și ce cumplită faptă!
Nicio zi în plus pentru Cecil!
A fi sau a nu fi...
Iată-ntrebarea.
E oare mai de laudă să suferi
În sinea ta săgețile și praștia Norocului vrăjmaș, sau mai degrabă
Să te-narmezi în fața unei mări de zbucium
Și prin luptă s-o răpui?
Să mori, să dormi... nimic mai mult.
Să știi că printr-un somn poți pune-odată capăt
Durerii sufletești și-atâtor chinuri Ce-s partea cărnii.
Iată o-ncheiere
Spre care năzuim.
Să mori, să dormi...
Să dormi poate visând? Aici stă totul.
Ce vise-n somnul morții poți visa
Când am scăpat vremelnicei strânsori?
Și-aici se află acea îndoială Ce dă restriștii-o viață - atât de lungă.
- Încălzește-o bine. - E bine așa?
- Ești sigur de asta? - William Cecil a fost ucis.
Nu la propriu, bineînțeles.
Era un personaj.
Un personaj fictiv.
Însă metafora era evidentă pentru toți. Și și-au dat seama.
O să-l închizi?
Serviciile tale sunt din nou extrem de apreciate de domnia sa.
Te-a măcelărit!
Nu doar în fața curții, ci și în fața întregului oraș!
Trebuie să-l arestăm pe acest Shakespeare și...
Nu, Robert.
Dacă e atât de popular pe cât susții,
n-am face decât să înfuriem mulțimea.
Nu ne putem păstra autoritatea dacă se râde pe seama noastră.
Autoritatea noastră provine de la Elizabeth și de la Dumnezeu.
Trebuie să gândești mai profund, Robert.
Trebuie să compensezi pentru malformațiile tale.
Trebuie să compensezi cu darurile cu care te-a înzestrat Dumnezeu.
Cu viclenie și cruzime.
E din partea
Regelui James al Scoției.
James e la curent cu atașamentul reginei față de Essex
și zvonurile despre nașterea lui, și e îngrijorat pe bună dreptate.
O să-i scrii lui James.
O să-i spui că sunt grav bolnav, dar că totul e sub control.
Apoi mai spune-i
că Essex nu se va întoarce viu din Irlanda.
Dumnezeu are nevoie de ajutorul nostru în această chestiune.
Așa sunt regii, fiule.
Așa a fost cu Elizabeth și așa va fi mereu.
James se așteaptă să faci la fel pentru el și te va recompensa.
Dar trebuie să facem
câte un lucru, pe rând.
Asemeni lui Essex...
și Edward trebuie înlăturat.
- Edward? - Trebuie să mituiești pe cineva.
Poate pe maestrul lui de scrimă.
Promite-i o avere dacă îl omoară.
Sunt însărcinată.
Ești sigură?
Au trecut două luni, milord.
- Vreau să mă mărit cu el? - Să te măriți?
Maiestatea Voastră, este deja căsătorit.
Pot face ce vreau.
Puteți?
Majoritatea prinților din Europa caută să vă răstoarne...
și să pună capăt domniei protestante. Tot ce îi oprește este Canalul...
și speranța că se vor căsători cu tine pentru a pune capăt domniei tale în alt mod.
Îl iubesc!
Ți-ai risca tronul pentru el?
Ai risca Anglia pentru el?
Trebuie să facem cum am mai făcut înainte. Trebuie să mergi pe perioada sarcinii...
într-un loc izolat, însoțită doar de acei în care ai cea mai mare încredere.
După naștere, voi găsi o casă potrivită pentru copil ca să stea departe de tron.
Și Edward?
Nu trebuie să știe niciodată.
Ce ai făcut?
Mă rog.
Nu a vrut să mă vadă!
Am fost la ea, nu a vrut să mă primească, iar acum a plecat!
A plecat să nască.
Unde?
Unde s-a dus?
Ce i-ai spus? Spune-mi!
Nu îmi cere sfatul în probleme de dragoste.
Dacă ar fi făcut asta, nu te-ar fi ales pe tine.
Trebuia să știi că ar fi plecat.
Nu ești nici primul și nici ultimul dintre amanții ei!
Întoarce-te la fiica mea, Edward.
Te va accepta cu brațele deschise.
Comportă-te așa cum îți cere titlul tău.
Îngrijește-te de proprietățile și de investițiile tale.
Și fă-mi un nepot.
Un moștenitor.
Este dificil de scris, nu-i așa?
După ceva precum Hamlet?
Te roade.
Îți roade sufletul.
De ce crezi că Will nu a fost arestat?
A "ucis" o caricatură a lui William Cecil însuși...
și în continuare își face de cap până la Westminster și înapoi.
- Poate că nu au observat încă. - M-am asigurat să observe.
Ai trădat pe unul de-al tău? Turnului?
Ai grijă pe cine judeci, Ben.
Facem tot ce putem să supraviețuim bine în această viață. Noi toți.
Will cu siguranță nu este unul de-al nostru.
Știi că este analfabet, nu-i așa?
Poate citi suficient de bine. Cum altfel și-ar fi putut învăța replicile?
Dar omul nu a învățat să scrie literele.
Așadar cine a scris Hamlet?
Un nobil.
Da, dar care? Tu știi, nu-i așa, Ben?
Ai grijă, Kit.
Începi să suni ca una din piesele tale.
Ben! Spune-mi. Putem merge împreună la el.
Îi garantăm anonimatul.
Pentru un preț.
M-ai raportat și pe mine, nu-i așa, Kit?
Anul trecut. Pentru "Every Man".
Din cauza asta am fost arestat. Nu este așa?
Nu am avut nicio legătură cu asta.
Ben. O să mă duc doar la Will.
Iar el o să-mi spună pentru că are mai multe de pierdut decât tine.
Și nu vei câștiga nimic din asta.
Nimic.
Deoarece rebelii au ajuns la granițele nordice,
trebuie să pornim în marș și să cucerim castelul Cahir.
Milord, este o fortăreață foarte bine apărată.
Sfântă Marie, mama a lui Dumnezeu.
1.000 de oameni, poate mai mult. Nu putem ataca o asemenea forță.
Așadar, ce vreți să fac? Să-mi petrec întreaga primăvară în tabără?
Am fost trimis în Irlanda să pun capăt acestei rebeliuni infernale,
nu să trândăvesc...
Robert!
Trebuie să fi fost un hoț.
Niciunde nu mai suntem în siguranță, vă spun asta.
Ce s-a întâmplat?
Un cadavru.
Acum mă dor dinții.
Duhoarea... Este mort.
- Este scriitorul acela de piese. - Kit Marlowe.
- Nu este corect. - Nu, nu este.
- Încă o dată, dle. - Bine.
Să continuăm.
Să încercăm lovitura a treia a autorității.
- Cu plăcere, dle. - În gardă.
Ce se petrece, Beaulieu?
Încetează!
Beaulieu!
Fiu de târfă!
Francesco.
A încercat să mă ucidă.
Mărețul Sampson!
Ce bestie! I-ați văzut ghearele?
Am nevoie de mai mulți bani.
Deja câștigi mai mult decât orice scriitor de piese din Bankside.
Vreau să-mi construiesc propriul teatru. Unul care să se potrivească muncii mele.
Un teatru? Pentru munca ta?
Am găsit pe cineva care îmi va face un semn heraldic...
- Și va schimba denumirea străzii. - Imposibil.
Opt șilingi pe cei șase câini!
Accept pariul ăsta. Opt șilingi pe urs.
Ăsta este un pariu groaznic, Ben!
Trebuie să te descurci cu ce ai, Will. Nu o să fiu cerșetorul tău.
Nu. Asta nu este o cerere, Ben. O să am mai mulți bani.
Sau ce? O să îmi tai gâtul, așa cum i-ai făcut lui Kit?
Știu că a fost la tine seara trecută și avea de gând să te dea în vileag...
- Dacă nu erai de acord cu condițiile lui. - Ești nebun.
Înspăimântător!
Ai grijă, Will.
Dacă mă ucizi nu vei mai avea suficiente piese bune de jucat
după ce se va termina asta.
O să am guineele mele, Ben.
Într-un fel sau altul...
- O să am guineele mele. - Dezlegați câinii!
Haide, ursule!
Mulțumesc. Bea, Francesco. Mai este destul.
Francesco?
Două, de data asta.
- Când să mă întorc? - Peste două săptămâni.
Acolo.
Duceți-mă acolo.
- Ascultă. - Da, stăpâne.
- Când îmi tai trandafirii, fii blând. - Da, stăpâne.
Da, stăpâne.
Milord.
Așadar tu ești faimosul William Shakespeare...
de a cărui muncă m-am bucurat.
Sunt la serviciul dumneavoastră, dle.
- Am nevoie de mai mulți bani. - Scuză-mă?
Milord, cheltuielile mele s-au mărit.
Au crescut considerabil. De când au început toate astea.
- Au crescut considerabil? - Da, au crescut considerabil. Și...
dacă domnia voastră nu este de acord cu o creștere a onorariului meu...
atunci voi fi forțat să fac publice anumite lucruri.
Hei. Ai vreo idee cu cine vorbești?
Mă adresez autorului lui Hamlet.
Și a Julietei cu al său Romeo. Nu este așa?
Afară. Ieși.
După cum doriți.
Milord.
Așteaptă.
Cât?
400 de lire.
Un an.
Îl pot ucide rapid, dle.
Nu, plătește-l.
- Dle... - Plătește-l!
Vino.
Scuzați-mă, dle.
Este înțelept asta?
Au încercat deja să vă ucidă o dată.
Înțelepciunea...
Francesco, este o calitate pe care eu, din păcate, nu am avut-o niciodată.
Edward? Știi că va trebui să părăsesc curtea curând.
Ea va fi furioasă dacă va afla despre asta.
Ea m-a abandonat.
Încă te iubește.
Nu, nu mă iubește.
Nu știi...
nu-i așa?
Regina...
este însărcinată cu tine.
Lady de Oxford, bine ați venit acasă.
Nu pot fi sigur, Maiestatea Voastră...
când a început relația.
Dar curând după ce v-ați întors la curte.
Ești sigur?
Nu au fost foarte discreți.
Mai este ceva, Maiestatea Voastră.
Doamna este însărcinată.
Arestează-i.
Arestează-i pe amândoi.
- Ce înseamnă asta? - Edward!
Dați-mi drumul! Bessie!
- Edward! - Bessie!
Edward!
Târfa ta a născut săptămâna trecută.
Regina a decis să te elibereze.
Timpul într-adevăr vindecă toate rănile.
Uite care sunt condițiile eliberării tale.
Unu, nu vei recunoaște copilul.
Doi, nu o să o mai vezi pe mama sa.
Trei, vei evita curtea cu orice preț.
Maiestatea Sa ar prefera să nu-și mai amintească niciodată de tine...
în niciun fel.
Exilat.
Nu, ai libertatea să fii în regat, dar nu la curte.
Astea sunt condițiile ei. Uite-le pe ale mele.
Întoarce-te la fiica mea. Fă un efort să o faci fericită.
Te vei comporta în sfârșit potrivit statutului tău
și-ți vei accepta responsabilitățile titlului tău.
Milord?
Și eu am o condiție.
O să mă întorc la fiica ta...
dacă îmi spui numele copilului.
Nu cred că târfa și-a botezat bastardul.
Nu.
Celălalt.
Celălalt?
Cine ți-a spus?
O să mă întorc la fiica ta.
O să îți dau atâția nepoți câți va putea ea, sau pot rămâne aici.
Nu este nicio înregistrare a nașterii...
și nici vreo legătură care să ducă la tine și la regină. Părinții adoptivi...
nu au știut niciodată adevărul, iar acum amândoi sunt morți.
Numele.
Dacă faci chiar și o aluzie despre acest copil cuiva...
această înțelegere este nulă, și îți voi vedea capul...
și capul băiatului tău pe butuc în două săptămâni!
Așadar este un băiat.
- În gardă! - Da, dle.
Bine. Ridică sabia. Din nou.
Ataca. Ripostează.
Tine sabia sus. Ai grijă la genunchi. Drept.
- Bună. - Bună.
- Milord. - Eu sunt Edward, Contele de Oxford.
Milord.
Se spune că și tu ești conte.
Sunt Ccontele de Southampton.
Ei bine, atunci vom fi împreună conți, nu-i așa?
În prezența dulce a figurii Tale, vei mânca pâine până când te vei întoarce în pământ...
din care te-ai zămislit...
pentru că provii din pământ, și în pământ te vei întoarce.
Vrem să îl rechemăm pe Essex.
Simțim un mare gol fără tatăl tău.
O decizie înțeleaptă, Maiestatea Voastră.
Cel puțin îi va da o șansă să răspundă la toate aceste acuzații.
Se spune că Lordul de Essex duce tratative de pace cu regele Philip al Spaniei.
Da. Da, da, da.
Și că Essex i-a promis lui Philip...
întreaga Irlandă catolică în schimb.
În schimbul a ce?
Sprijinului Spaniei la revendicarea tronului Angliei.
Este, totuși...
doar un zvon.
Adu-l pe Essex înapoi la Londra, William.
Robert, Maiestate.
Moartea tatălui meu a fost o mare pierdere pentru noi toți, Maiestatea Voastră.
Fii blestemat, Robert Cecil!
Lasă oamenii în pace!
Jos cu cocoșatul!
Îngrijește-te să faci asta.
Milord. Din partea reginei.
Este Robert Cecil. A eșuat în a te ucide, iar acum încearcă să-ți "ucidă" numele.
Trebuie să vorbesc cu ea. Personal.
Plecăm cu fluxul.
Băieți! Băieții mei!
O am.
Însemnul heraldic a fost terminat acum o oră.
- Ce credeți? - Că este foarte colorat?
Ei bine, ce reprezintă, în numele lui Dumnezeu?
Însemnul meu heraldic.
A costat o avere afurisită, dar acum îmi puteți spune gentleman!
Nu pot distinge motto-ul.
Nu fără drept.
- "Nu fără..." - Drept.
"Nu fără drept"?
Tu...
Ai fost la el, nu-i așa?
- Ești un pungaș mincinos. Ai fost la el. - Pot să-ți iau o băutură? Billy!
Will nici măcar nu este un scriitor.
- Nici măcar nu poate... - Da, în regulă.
Nu, dă-mi drumul!
Uite! Poftim!
O pană de scris?
Scrie-ne ceva.
Uimește-ne cu versurile tale.
Cu spiritul tău.
Nu? Ei bine...
Încearcă să ne uimești cu litera "E".
Sau cu un "I"?
Este doar o linie dreaptă.
Ei bine, nu ai cerneală.
Domnii mei...
- Așteaptă-mă! - Vă rog, lorzi!
Maiestatea Voastră.
Sunteți...?
Ieși. Ieși.
- Ieși! - Ieși!
A dat buzna înăuntru! Înarmat.
Este o răscoală? Este o revoltă?
- Să ordon să fie arestat, Maiestate? - Da, da. Nu, nu.
Nu știu. Nu știu.
Ce vrea?
A înnebunit?
Nu.
Din păcate pentru noi, Maiestatea Voastră, este sănătos psihic.
Pur și simplu crede că este egalul vostru regal.
Oprește! Oprește aici!
Edward! Opriți-vă!
Edward, slavă Domnului că ești aici.
Elizabeth i-a revocat toate drepturile regale.
I-a confiscat proprietatea. Crede fiecare minciună pe care Cecil i le spune despre el.
Luptă-te cu el la Londra și vei dovedi...
că sunt adevărate fiecare zvon și fiecare minciună pe care Cecil le-a spus.
Atunci ce sugerezi să fac?!
- Să mă las arestat? - Nu.
Nu.
O voi vizita pe Elizabeth eu însumi.
Singur.
Cum?
Cecil nu o lasă să vadă nicio scrisoare fără să o citească el întâi.
Nu o să-i trimit o scrisoare.
O să-i trimit o carte.
Mă va chema.
Și cât timp voi fi cu ea, vei veni fără armată sau săbii...
ci cu supușii ei loiali.
Tinichigii, cizmarii, zidarii din Londra.
O mulțime. Toți, toți...
cerând ca Robert Cecil să fie alungat de la curte.
Cuvinte.
Cuvintele vor avea câștig în fața Elizabethei.
Nu săbiile.
Și cum sugerezi să strâng această mulțime?
Lasă asta în seama mea.
Will, Will!
Hei!
Taci, târfă și pleacă.
Ieși.
Cine o să mă plătească?
Despre ce este vorba?
Vei începe repetițiile imediat. Nu vei face spectacolul până când nu-ți voi spune eu...
și este posibil să fii anunțat doar cu o zi înainte.
Ei bine, asta va fi costisitor, să îi țin pe actori pregătiți...
și să am recuzita gata. În regulă.
Și... felicitări.
Ți s-a publicat un poem astăzi.
Publicat?
Ce, te referi precum o carte?
Ea tremură la povestea sa
Și de gâtul său Își aruncă brațele:
Se scufundă Agățată fiind de gâtul lui
El cade pe pântecul ei
Ea pe spate.
Îmi place asta.
"Dezmiardă-mă" a spus ea, "Eu voi fi un parc Iar tu vei fi cerbul meu
Hrănește-te de unde vrei..."
Semințele răsar din semințe Iar frumusețea dă naștere frumuseții
Ai fost născută
Să naști este datoria ta.
Prin legea naturii Ești obligată să naști...
Maiestate.
Cum m-ai găsit?
Tu...
Tu ești soarele, Maiestate.
- Gloria... - Mincinosule.
Este greu de crezut că am fost odată tânără.
Am fost frumoasă.
Așa m-a cunoscut tatăl tău.
Ai citit...
cartea?
Mie îmi scrie.
Să-mi amintească de acea frumusețe. De acea dragoste.
Cum îl luam. Cum îl adoram.
Ți-a spus tatăl tău când erai mic?
Ce anume, Maiestate?
Povestea dintre mine și Edward.
Încă trăiește?
Este bine văzut? Este un nobil?
Da, Maiestatea Voastră.
Cine?
Sunt regina ta. Cine este fiul meu?
Contele de Southampton, Maiestate.
Maiestate, nu aveți îndoieli în legătură cu James al Scoției...
James.
Fiul lui Mary.
Ea a încercat să-mi ia tronul.
Niciun fiu de-al ei nu va domni vreodată.
Eu o să hotărăsc ce este mai bine pentru supușii mei. Nu tu.
I-am poruncit lui Edward să vină la mine...
când mă voi întoarce la Londra, lunea viitoare. Am stabilit.
Și astfel, în ciuda morții
Voi supraviețui
Așa cum îmi place
Este în continuare în viață.
Și vreau să merg țanțoș În fața dragostei Maiestății Sale
Precum în fața unei nimfe zburdalnice
Eu, care sunt redus La această proporție...
Păcălit la înfățișare De o natură înșelătoare...
Deformat, neterminat...
Trimis în această lume Înaintea timpului meu...
Atât de plictisitor și nemanierat...
Încât câinii lătră la mine...
Haide, Burbage.
O să fiu arestat.
Arestat?
Este doar o singură interpretare. Continuă.
Am nevoie de o băutură.
O să fiu la Mermaid. Mă întorc într-o clipă.
Ți-ai lăsat cocoașa.
Burbage.
Un teatru minunat. Minunat.
Așadar o singură interpretare? Asta este rău, nu-i așa?
Dimpotrivă. Este noua piesă a lui Will.
Richard al III-lea. Am fost angajați să o prezentăm gratuit publicului.
- Gratuit? - Da.
Un nobil anonim a plătit pentru totul.
Am repetat întreaga săptămână.
Deci...
Cea mai bună piesă a mea.
Îmi pare rău, Ben.
Will, este coproprietar, și...
îmi pare rău, Ben...
dar a trebuit să fiu de acord.
Nu se va juca nicio piesă a lui Jonson la "The Globe".
Niciodată.
Bea.
Cel mai bun personaj din istoria teatrului, Richard III.
- Mai bun decât Mephistopheles? - Fără îndoială.
Jonson nu este rău, dar Shakespeare...
Dumnezeule, omul își cunoaște mișeii. Nici măcar grecii nu se compară cu el.
Pentru Shakespeare!
Și pentru mișei.
Pentru Shakespeare și pentru mișelie!
- Încercați-vă norocul. - Mulțumesc.
Ai chef de o tăvăleală? Doar o monedă de argint.
Udă în toate locurile nepotrivite.
- N-am toată noapte la dispoziție, Jonson. - Eu...
Este o...
Este o piesă care urmează a fi jucată...
luni.
Întreg ținutul Bankside vorbește despre ea.
Tragedia Regelui Richard al III-lea...
de William Shakespeare.
Își ucide fratele, regele și jumătate din familia regală pentru a obține tronul.
Știu cine a fost Richard III.
Da.
Dar în versiunea lui William Shakespeare...
el apare ca un cocoșat.
Ca un ce?
Să închid teatrul?
Nu.
Vă rog, stați în spate!
Teatrul este plin! Nu mai este loc!
Teatrul este plin!
- Nu poți trece de mulțime. - Am refuzat deja sute.
Nu am mai văzut niciodată așa ceva.
Iar tu spuneai că sunt nebun că voiam să construiesc un teatru mai mare.
- Francesco a plecat? - Da, milord.
Azi iarna vrajbei noastre s-a schimbat...
Prin soarele lui York.
Are cocoașă.
Iar norii toți, ce casa ne-o striveau...
Sunt îngropați în sânul adânc al marii
Este Cecil, nu-i așa?
Purtăm pe frunți cununi de biruință...
Din ciunte arme am făcut trofeu...
Din aspre trâmbițe, vesele taifasuri...
Din marș războinic, pași suavi de dans...
Brăzdatul Marte chipul și-l descântă
Dar eu, ce nu-s clădit pentru hârjoană...
Și nici să mă răsfăț în dulci oglinzi...
Eu, crunt ciuntit...
Și vreau să merg țanțoș În fața dragostei Maiestății Sale...
Precum în fața unei nimfe zburdalnice
Eu, care sunt redus La această proporție...
Păcălit la înfățișare De o natură înșelătoare...
Deformat, neterminat...
Trimis în această lume Înaintea timpului meu...
Clădit pe jumătate...
Atât de plictisitor și nemanierat...
Încât câinii lătră la mine...
Luați aminte! Luați aminte!
Din ordinul Consiliului Reginei, podul trebuie eliberat imediat!
Oricine se opune va fi dus în Turn!
Eliberați podul! Eliberați podul!
Fără niciun act necugetat.
Nimeni nu va scoate sabia sau va trage cu muscheta...
- Fără un ordin direct. - Da, milord.
Iar mulțimea? Când sosește?
Până când va suna de ora patru.
Străzile sunt tăcute.
Sunt cu toții la teatru.
Edward ne-a promis o gloată, și vom avea o gloată.
Sunt hotărât să dovedesc un ticălos...
Îmbolnavi-te-ai!
Îmbolnavi-te-ai, Cecil!
De ce stă omul lui Oxford cu mulțimea?
- Unde? - Acolo.
Urând plăcerile prezentului...
Intrigile pe care le-am țesut, numirile periculoase...
Prin profeții, scorneli și vise...
Ca să-i înșel pe fratele meu Clarence Și pe rege...
Ce se petrece?
Milord?
Maiestatea Sa va veni imediat.
Tânăr, viteaz și înțelept Și fără îndoială drept...
Jos cu Cecil!
- Richard! - Vino încoace!
Pe strada Stratford.
Spre casa lui Essex!
- Spre casa lui Essex! - Îl vrem pe Essex!
Dumnezeule.
- Essex! Essex! - Francesco!
Spre casa lui Essex!
Trebuie să îl previn!
Francesco!
Turnul!
Francesco!
Francesco! Turnul știe!
Cum crezi că se va termina?
Tragic, fără îndoială.
- Veniți cu noi! - Francesco!
Essex! Essex! Essex!
Pentru Essex! Și pentru Anglia!
Francesco! Am fost la Turn!
La pozițiile voastre!
Pregătiți-vă!
Deschideți focul!
Foc!
Înapoi!
- Francesco! - Dle Jonson!
Suntem trădați!
Nu!
Robert, așteaptă.
Ajunge cu așteptarea.
Mergem așa câți suntem.
Încălecați.
Încălecați!
Pe cai, toată lumea!
- La regină! - La regină!
Este o capcană!
Împrăștiați-vă!
Foc!
Libertate!
Foc de voie!
Artificii?
Maiestate! Trebuie să plecați. Essex este înăuntru răzvrătit și înarmat.
- A venit să vă dea jos de pe tron. - Dar, Edward...
Trebuie să plecați rapid, Maiestate. Vrea să vă ucidă...
și să revendice tronul.
Vă rog, Maiestate!
Maiestatea Voastră!
Robert!
Oamenii!
Trebuie să renunțăm!
Ne predăm!
Opriți focul!
- Opriți focul! - Opriți focul!
Aruncați armele!
Puneți-vă armele jos.
Nu vă mișcați!
Puneți-vă muschetele jos.
Ne predăm.
Predați-vă, dle!
Ea nu îl va ierta pentru asta, Edward.
Essex va fi condamnat...
și executat...
pentru trădare.
Și pentru că este fiul tău.
Ce?
Credeai că nu știu?
Tatăl meu mi-a spus toate secretele lui. Toate.
Cu toate astea, cel mai fascinant...
nu mi s-a adus la cunoștință decât după moartea sa.
Te ura, Edward.
Dar totuși, și-a măritat singura fiică cu tine.
Voia ca nepotul său să fie conte.
Nu, Edward. Voia ca nepotul său să fie...
rege.
Elizabeth avea mai mulți copii bastarzi, Edward.
Nu doar Essex și Southampton.
Avea 16 ani când l-a născut pe primul.
Mary a Angliei era încă, iar viitoarea noastră suverană nu era în grații.
Nimeni nu s-a gândit la importanța ei, cu excepția tatălui meu, desigur.
Iar când primul ei copil s-a născut...
băiat...
tatăl meu l-a luat și l-a ascuns.
Nepotul lui Henry al VIII-lea.
Un copil abandonat, care, desigur, trebuia să fie nobil.
John de Vere...
anteriorul Conte de Oxford...
a fost de acord să accepte sarcina asta.
Minți!
Oare?
De ce crezi că s-a străduit atât să devină tutorele tău după ce ți-a murit tatăl?
Plănuise totul. Cu ani în urmă.
Te-ar fi învățat tot ce știa despre arta guvernării...
te-ar fi căsătorit cu fiica lui,
și după moarte reginei Elizabeth, te-ar fi proclamat...
moștenitor.
Propriul său nepot ți-ar fi urmat la tron.
Dar nu a putut prevede ce fel de ratat o să devii!
Cum ai ratat în politică!
Ți-ai ignorat proprietățile până când au ajuns aproape de faliment...
Toate astea ca să scrii...
poezie.
Nici nu a putut prevede ca o să comiți incest.
Delicios, nu-i așa?
Direct dintr-o tragedie...
greacă.
Elizabeth...
- Nu niciodată nu ar fi... - Ce?
Culcat cu propriul ei fiu?
Să fiu sincer, nu cred c-a știut niciodată.
Totuși, nu știi niciodată cu Tudorii.
Cu toții au gusturi proaste în materie de parteneri de pat.
Ai fi putut fi rege, Edward.
Și fiul tău după tine.
Cu excepția faptului...
că tu...
ai fost tu.
A fost dată sentința.
Or să fie decapitați.
Essex mâine. Southampton peste o săptămână.
Fiul tău va fi ucis...
de către propria sa mamă.
Pune asta într-una din piesele tale.
Robert Devereaux...
Duce de Essex, este prin urmare executat...
pentru trădare de către Maiestatea Sa, Regina Elizabeth...
pe data de 25 februarie în anul Domnului...
1601.
Lovește cum trebuie.
Dumnezeu să salveze regina!
Lăsați-ne.
Cu toții.
Sir Robert...
și tu.
Pari îmbătrânit.
Mulțumesc Maiestății Voastre că mă primiți.
Nu îl poți avea.
Este fiul nostru.
Este un trădător, precum Essex.
Au vrut doar să fie o voce la guvernare egală cu dreptul prin naștere.
Tu ai cauzat asta. Piesa ta, cuvintele tale.
Știu ce ai făcut.
Capul tău ar trebui să fie tăiat, nu al lui.
Atunci taie-l...
în locul celui al fiului nostru.
Nici ei și nici eu n-am conspirat împotriva ta.
Doar Cecil a fost ținta noastră!
Regina Spaniei, Mary, patru regi francezi, opt preoți...
cu toții m-au vrut moartă, dar sunt aici...
datorită lui Cecils, slujitorul meu nenobil.
Te-am fi protejat.
Voi? Conții mei loiali?
Am putut avea încredere doar în Cecils...
pentru că bogăția, puterea, supraviețuirea lor, toate astea depindeau de mine.
De mine.
Lasă-l...
pe fiul nostru să trăiască.
El...?
El știe?
Și dacă ți-l dau ție...?
Nu va afla niciodată asta de la mine.
Dar, Edward?
Niciunul dintre poemele tale...
sau piesele tale...
nu va mai avea numele tău.
Niciuna.
- Refuză în continuare să doarmă? - De trei zile.
Și doctorii ei?
Spun că este pe moarte.
Maiestate?
V-am adus un document de semnat.
Actul Succesiunii.
Vă implor...
semnați.
Dumnezeule, binecuvântează această coroană...
și sanctifică-l pe Regele James al Scoției...
acum și pururea ca Regele James I al Angliei...
Scoției și Irlandei.
Dumnezeu să-l salveze pe rege!
Nu, nu, nu, opriți!
Ar fi trebuit să fie o comedie afurisită.
Sunteți la fel de amuzanți ca ciuma.
Will!
- Will Shakespeare! - Salut, Ben.
O reprezentație la comandă pentru noul nostru rege!
Escrocule! Șarlatanule!
Falsificator de inteligență!
Tu ai venit la mine, Ben.
Tu ai venit la mine.
- Will! Nu ești decât o marionetă! - Ieși!
Rămâi afară!
Stăpâne Jonson?
Contele întreabă de dumneavoastră.
Scuzați-mă, dnă.
Mulțumesc, doctore.
Jonson.
Vino mai aproape.
Știai că familia mea își poate urmări istoria nobilă...
mai mult în istorie decât orice altă familie din regat?
Am luptat la Crecy, pe câmpul din Bosworth, la Agincourt.
Când mi-am moștenit rangul de conte...
am fost cel mai puternic om care a respirat vreodată aerul englez.
Iar la ultima răsuflare voi fi unul dintre cei mai sărmani.
Nu am avut niciodată ceva de spus la guvernare.
Nu am ridicat niciodată sabia într-o luptă glorioasă.
Cuvintele.
Doar cuvintele vor fi singura mea moștenire.
Doar tu o să-mi urmărești piesele și vei știi că sunt ale mele.
Când aud aplauzele...
aclamările publicului, aplauzele...
știu că ele celebrează pe un alt om.
Dar în asta...
în această cacofonie a sunetelor, mă chinui să aud doar două mâini.
Ale tale.
Dar nu le-am auzit niciodată.
Nu mi-ai spus niciodată...
Niciodată...
nu mi-ai spus ce crezi despre munca mea.
Găsesc...
cuvintele tale...
ca fiind cele mai...
fermecătoare...
care s-au auzit pe scena noastră.
Pe orice scenă.
Vreodată.
Tu...
ești sufletul epocii.
Promite-mi, Jonson.
Promite-mi că o să ții secretul nostru în siguranță,
că nu-l vei dezvălui pe adevăratul Shakespeare.
- Milord... - Am văzut asta pe fața ta.
Te tulbură.
Cum ar putea să nu te tulbure? Dar el nu este povara ta.
Esta a mea.
Toate scrierile mele...
piesele, sonetele...
ține-le în siguranță. Păstrează-le pentru familia mea.
Familia Cecils.
Așteaptă câțiva ani și apoi publică-le.
Milord, eu...
Nu sunt vrednic de această însărcinare.
Te-am trădat.
Le-am spus despre...
Am făcut opera vieții mele cunoscând caracterele oamenilor, Jonson.
Te cunosc.
Poate că m-ai trădat pe mine...
dar nu îmi vei trăda niciodată cuvintele.
Ce sunt alea?
Astea sunt...
- Milady, soțul dumneavoastră a fost... - Ieși!
Tu, prietenii tăi, teatrul tău uneltitor...
ați adus doar ruină și dezonoare aceste familii.
Ruină?
Dezonoare?
Milady...
tu, familia ta, chiar și eu...
însăși Regina Elizabeth...
vom fi amintiți doar pentru că am avut onoarea să trăim...
cât timp soțul tău a scris.
"Contelui de Southampton:
Dragostea care am dedicat-o domniei voastre este fără de sfârșit...
despre ce scrie în acest pamflet...
fără nicio parte inutilă.
Ce am făcut este al tău...
ce trebuie să fac este al tău.
Să fac parte din tot ce am...
Al tău devotat..."
Pot să fac...
toate astea...
să dispară, Jonson.
Sau îți pot aduce atât de multă...
durere.
Durere.
Știu că le ai.
Toate manuscrisele lui.
Sora mea te-a văzut plecând de la Oxford Stone cu ele sub braț.
Au fost distruse.
Arse.
Arse?
De către oamenii tăi.
Fiecare cuvânt a ars când ai incendiat teatrul.
Minte.
Milord...
de ce aș minți?
El era ceva...
ce eu n-aș putea fi niciodată.
De-o perfecțiune incontestabilă,
care mi-a chinuit sufletul.
Iar pentru el...
eram un nimic.
Un mesager.
Spune adevărul.
Lăsați-l să plece.
Gărzi!
Eliberați-l.
Dar Jonson? L-ai întrecut, nu?
L-ai șters din memorie definitiv.
Mă tem că nu este posibil, milord.
Maiestatea Voastră.
- Maiestatea Voastră. - Maiestatea Voastră.
Minunat.
Minunat. Minunat.
Nu-i așa că-i minunat?
De m-ar duce-o muză de văpaie
În cerul luminos al poeziei...
Teatrul un regat, actorii prinți
Și regi măreața scenă s-o privească.
Am văzut câteva dintre piesele de teatru ale lui Shakespeare
în Edinburgh, Sir Robert.
Trebuie să recunosc că mi-au plăcut extraordinar de mult
și abia aștept să văd mai multe, acum că suntem la Londra.
Presupun că ești un iubitor de teatru ca și mine.
Bineînțeles, Maiestate.
Si-au îndrăznit pe-acest eșafod Lipsit de-nsemnătate
S-aducă ceva atât de prețios.
Robert Cecil a rămas cel mai influent om
de la curtea regelui James,
deși n-a putut împiedica teatrele publice
să devină și mai populare.
William Shakespeare, însă, și-a petrecut restul zilelor
nu în teatrele din Londra,
ci în micul orășel natal, Stratford, din Avon,
ca om de afaceri și comerciant de grâne.
Ben Jonson a reușit, așa cum și-a dorit,
să devină cel mai cunoscut dramaturg al timpului său,
devenind primul poet laureat al Angliei.
În anul 1623, a scris o dedicație
lucrărilor adunate ale celui pe care îl numim
William Shakespeare.
Și astfel...
deși povestea noastră s-a încheiat, poetul nostru încă dăinuie.
Pentru că monumentul său e nemuritor,
cioplit nu în piatră, ci în vers.
Și va fi ținut minte
cât timp cuvintele provin din suflet
și viață.
---=== S F Â R Ș I T ===---