Dobrý večer, Los Angeles...
...bezvětří. Ve městě andělů je 20 stupňů.
Hrajeme jen největší hity...
NEVYZKOUŠENO
VYZKOUŠENO
To je ono.
- Jsi připravená? - Na společné bydlení?
Ano.
Jestli chceš vycouvat, měla by sis pohnout.
Maxi, vezmi to doprava.
- Proč? - Prosím.
Vím, kam jedu.
Viděla jsem, co se stane, musíš mě poslechnout.
Prosím, odboč doprava.
Jasně, vidíš budoucnost. Zapomněl jsem, s kým mluvím.
- Měla jsi něco říct. - Řekla. Asi stokrát.
Ježíši.
Bože, Harriet, chceš nás zabít?
Ne, miluju tě a chci tě zachránit, ty idiote.
Já tě taky miluju. Před čím?
Prosím, tak zastav, Maxi!
Zlato, jen mě nech řídit.
Bože, občas si přeju, abys mi tak nechyběl.
Vždyť sedím hned...
NEJVĚTŠÍ HITY
Já vím.
ŠPUNTY DO UŠÍ
VESELÉ BEZPEČNÉ
- Ahoj, Sluchátka. - Ahoj, Delores.
Jak mám začít znovu bez něj?
Občas mám vztek. Hádám se s duchem
a pak mám výčitky.
Soucítím, Anne. A děkuju.
Milovat někoho, koho ztratíte, milovat obecně,
může občas připomínat duševní poruchu.
Jen to neproplácí pojišťovna.
Chce ještě někdo něco říct, než skončíme?
Dobře, tak to uzavřeme.
Ztráta může být navždy...
...ale žal je jen dočasný.
Přesně. Hezký zbytek týdne.
Hej, kdybych mohla něco udělat, aby ses tu cítila příjemněji...
Ne, je to v pohodě. Díky.
Budou to dva roky.
Jo.
- Bereš své léky? - Jo.
Nějaké další záchvaty?
Ne, vyhýbám se všem spouštěčům. Hudbě celkově, takže...
Dobře, ale víš, že nejde jen o tu hudbu.
Vědomě si volíš schovávat se ve svém žalu.
Rozumím.
Dobře.
Jen se opatruj.
Budu. Díky.
Sakra.
Moc se omlouvám.
Jako fakt?
- To je tak sjetá? - Ne, taková je.
- Ahoj. - Ahoj.
- Miluju tě. - Já tě taky miluju, pošuku.
Hned přijdu.
Kam jdeš, Hare?
Harriet, pojď tančit.
- Sam, chybíš mi. - Co?
Slečno?
Slečno? Jste v pořádku?
Co se děje?
Řekněte něco, jste v pořádku? Mám volat sanitku?
- Co je vám? - Dobrý.
Určitě dobrý?
Je to moje chyba. V pohodě, musím pryč.
Jasně, a zítra mi zavolá váš právník.
Můžu si vyfotit vaši pojistku?
- Hej! - Dáte mi...?
Jo, dám vám číslo. Ozvěte se, vyřešíme to.
- Dobře. - Moc se omlouvám.
- Jo. - Díky.
- Jo? - Chci si promluvit. Je to bezpečné?
Jo, je.
Ahoj.
Jsem připraven
- Nechtěla jsem rušit. - Ale chtěla.
Netlač na to, nesnaž se
Nech to zrát přirozeně
- Dobrá rada. - Co?
Ten text. Leon Haywood. Je to hustý song.
Netlač na to, nesnaž se Nech to zrát přirozeně
Máš mimo ekvalizér.
Určitě to přijde, jestli má to být
To je lepší.
Trpělivost neovládám
Co je?
Měla jsem chvíli s Maxem.
Neříkej.
Ne, dost špatnou, na veřejnosti. Jeden náš song hrál někomu v autě.
Bylo to divný?
- Jo, omdlela jsem na ulici. - Kam tě přenesl?
Halloween, 2018. Měl jsi ten večírek, šel jsi za Prince.
Fakt?
Jo, ale musela jsem odpojit hudbu a zmizet.
Bože, 2018. To jsem chodil s tím Shanem, že?
- Byl vůl. - Morrisi, omdlela jsem na cestě.
Ale klid, už jsi tady a celá.
Na veřejnosti ty vidiny umíš krotit.
Nejsou to vidiny.
Dobře, ať je to cokoli, jsi v pohodě.
TikTok furt vládne a já jsem sám jako jednodolarovka,
takže časoprostor se zjevně nenarušil.
Zítra to budou dva roky.
Já vím, zlato.
Ale možná už je čas začít zase žít v přítomném čase.
Víš, že takhle nemůžu.
To chceš celý život hledat nějakou písničku?
Co když ho můžu zachránit?
Co když tu chvíli změním, aby k té nehodě nedošlo?
Poslechla bych všechny desky světa, abych ji našla.
Co kdybys dnes v čase necestovala? Dej si oddych.
Nechce odbočit doprava a nezastaví.
Já vím, já vím.
Nejde mi změnit nic, co dělá.
Fakt doufám, že se ti to povede.
Chybí mi ta holka, kterou jsem poznal v prváku.
Která mě brávala na hustá místa. Undergroundové karaoke kluby,
bingo pro drag queens, kalby v opuštěném knedlíkovém paláci.
Bože můj. Přestaň. Ne.
To je nové?
Jo.
- Můžu si je půjčit na vyzkoušení? - Jo.
Zítra hraju v Counterpoint Records.
Mohla bys přijít. Pustím jen bezpečný věci.
Jo. Jo.
Žij, zlato. Žij.
Možná.
Tak super. Tohle rozdej.
- V knihovně? - Bereme, co se dá.
Hezký.
Ta chybějící píseň se objeví. Jo?
Děkuju.
HUDBA OK CHYBĚJÍCÍ PÍSEŇ?
- Dobrá produkce. - Mě zajímá Kendrick, ne tahle sračka.
Mně se to líbí.
Lepší než ty alternativní sračky, co mi nutíš obvykle.
Kolikrát já přišla na tvůj set disco a house?
Kolikrát jsi jen chtěla. Je to totiž pecka.
Tam slyšíš produkci a jde na to tančit.
Jako na tohle ne.
Yacht-rock má skvělou produkci. Jedno z nejlepších alb všech dob.
Jen kulisa, jako jíst šunkový sendvič z Wonder Bread.
O Steely Dan píšou lidi dizertace.
To beru, protože Donald Fagen byl génius.
Štveš mě.
Já mám sendviče ráda.
Můžu?
Neučili tě nebrat nic od cizích?
Jsem Max. Teď už cizí nejsme.
Mimochodem, je to moje brko. Není zač.
Díky.
- Co? - Šílený Max.
Ten originál jsem nikdy neviděl.
Lepší je Dóm hromů s Tinou Turner.
Uvidíme to spolu.
- Fakt? Jak jsi na to přišla? - Vidím do budoucnosti.
Neříkej.
Tak co se stane teď?
Půjdu za tebou do toho davu
a fakt začnu věřit na lásku na první pohled.
Kterou jsem doteď měla za filmový výmysl.
- Nebo Shakespearův. - Nebo.
Nebo většiny romantických básníků jako Lord Byron apod.
Pardon.
Dost si věříš.
Tak jak to dopadne?
Tragicky.
No...
No?
Dík za to brko.
Co se to tu u Luthera Vandrosse stalo?
Poznala jsem muže, který mi změní život.
Plaveš v tom. Nebudu tě držet.
To je vše? Necháš ho jen tak odejít?
Bral na tebe.
Počkej si.
Ty, holko budoucnosti. Jak se jmenuješ?
Harriet.
Tak co, Harriet, jdeš?
Sakra.
MAXOVY PARTITURY
Čau, mami.
Jo, zrovna vstávám do práce...
Já vím. Nic mi není.
Jo, všechno je dobrý. Dala jsem se do kupy.
Asi se brzy vrátím do studia.
Co ty? Jak je v New Yorku?
Jo, říkala jsem si na Díkůvzdání, ale teď musím jít.
Můžu zavolat později?
Já tebe taky.
Přijde mi, jako bych jel na autopilota, víte...
Brečel jsem víc kvůli psovi než kvůli tátovi.
Nevím, zda je to dobře, nebo špatně, ale tak jsem to cítil.
Díky, Roberte.
Kdo ještě by se dnes rád svěřil?
Já.
Dobře, Harriet. Co máš na srdci?
Dnes jsou to dva roky, co umřel můj přítel Max.
To je velký milník.
Jo, jen jde o to, že ho pořád vídám.
Je snadné nechat se zatáhnout zpět do minulosti.
Ale asi vím, co musím udělat, abych to vyřešila, tak se na to zaměřím.
Nevím, možná bych tu nestála,
necítila se mizerně a hloupě, takže...
Dobře. Jak to myslíš?
Já...
Super.
To nechte být.
Ještě tu jsou místa.
- Harriet, pokračuj. - Dobrý, to bylo vše. Díky.
Dobře, tak ti děkuju.
Ještě někdo?
Někdo další?
Vy nový?
CENTRUM DUŠEVNÍHO ZDRAVÍ
- V pohodě? - Jo.
Chceš pomoct?
Promiň. Díky.
- Není zač. - Jsem nešika.
To se stává i nám horším.
- Dobrý? - Jo, mám jen...
pochroumané ego.
Co je to všechno?
Zkoušejí zachránit obchod s deskama.
- To je ohrožený druh. - To jo.
Díky.
Promiň, že jsem tě tam vyrušil.
Bože, to nic. Bylo to poprvé, co jsem tam promluvila,
takže jsi mi určitě jen ušetřil trapas.
Ne.
Děkuju.
Jasně.
Promiň, neznáme se?
- Nevím o tom. - Jasně, promiň.
Děkuju.
Bezpečný?
- Čau. - Čau, Sluchátka.
Zní to dobře?
Proč se poslední dobou tak bojíš basů?
- Co to posloucháme? - To snad poznáš.
- Roxy vím, ale je to upravené. - Koukni na promo sekci 12′′ singl.
Tome, kde je promo sekce 12′′ singl?
Jsi tam. Po levé straně.
Ano.
Tys přišel.
Přicházím na záchrannou akci.
Tak jo, Batmane.
No, můžu aspoň koupit nějaké desky.
Ty tu pracuješ?
Ne, kamarád tu pouští hudbu. Zná se s majitelem.
Rodiče tohle album poslouchávali pořád dokola.
Je to klasika.
- Miluju, co hudba dokáže. - Co?
Vtáhne tě zpátky do minulosti.
Jo.
Promiň tu nostalgii.
Ne, tady jsi v nostalgii až po krk.
- Tahle verze se mi líbí. - Jo, zrovna ji hledám.
ROXY MUSIC REMIXY (BLUE)
- To je ono? - Ano.
Tome, máš ještě jednu kopii?
To je limitovaná edice. Máme jen tu jednu.
Tak to je asi moje.
Máš vůbec gramofon?
Ano.
Ty jo.
Nevěřím, že mi to fakt uděláš.
Dobře.
- Tak co střídavá péče? - O desku?
Jo, o desku.
Když mi...
dáš číslo, můžeme probrat detaily dohody o péči.
Máš to mít.
Očekávej, že se ti ozvou mí právníci.
Dobře.
Teď už půjdu.
Dobře.
Hej, kámo, jestli to chceš ukrást, první za to zaplať.
Promiňte.
Kolik to dělá?
Pro tebe? Patnáct babek.
- Drobné si nechte. - Díky.
Ty mě tu fakt necháš samotnou?
Ty mě tam necháš jít samotnýho?
Co jsi to za přítelkyni?
- Maxi, musím ti něco říct. - Jak šíleně mě miluješ?
- Vážně. - Že už to nemůže být lepší?
Co jsi mi chtěla říct?
Řeknu ti to příště.
Haló?
Jestli chceš svou desku živou, buď v 16:00 v Civil Coffee.
Kdo je to?
Tady David.
Z obchodu s deskama a podpůrné skupiny.
Dělal jsem si jen srandu.
- Ahoj. - Vzbudil jsem tě?
Ne, promiň.
- Jo, leda že bys nechtěla. - Ne, chci. Uvidíme se ve čtyři.
Přines důkaz, že žije.
Promiň, tak nějak to říkají, když drží rukojmí.
Jo.
- Tak jo... - Dobře.
- Tak zatím. - Jo, čau.
Čau.
- Ahoj. - Ahoj. Promiň.
- Co posloucháš? - Co?
- Co posloucháš? - Nic.
Slyším ze sluchátek hudbu.
Jen projíždím různé playlisty na Spotify.
Aha. Budeš je mít celou dobu?
Jo, tak nějak musím.
- Dobře. - Promiň, jde o zdravotní věc.
Jakou zdravotní věc?
Vlastně nevím, jak o tom mluvit. Je to složité.
Dobře.
No, já stejně nerad mluvím. Vždy řeknu nějakou hovadinu.
- Tak si ta sluchátka asi nechej. - Jo, jen tu budeme trapně sedět.
Výborně, budu tě jen pozorovat, jak piješ kávu a posloucháš hudbu.
- Dám si záležet. - Fajn.
Pokud jde o mě, mám se skvěle. Můj život je dokonalý, mám vše srovnaný.
Jasně, já vlastně taky.
Není nikdo praktičtější a vyrovnanější.
Proto ty terapie s dr. Bartletovou.
- Jak dlouho už tam chodíš? - Od toho všeho.
Měla jsem nehodu s přítelem. Tedy, už není můj přítel.
To mě mrzí.
Nějak se z toho neumím vyhrabat.
Co ty?
Mí rodiče.
Máma onemocněla a umřela.
Pár měsíců na to táta umřel ve spánku.
Bylo to tak nějak smutně krásné. Jako by nemohl žít bez ní.
Ale to nic, vždycky jsem chtěl být sirotek.
Dělám si srandu.
- Dobře se o ni starej. - Neboj.
Zní to dobře.
Pošlu ti to.
- Promiň. Promiň. - Co?
Já nevím. Nevypadá to pro tebe dobře, co?
To ne.
Jo, jsi v koncích.
Škoda, že to musím udělat.
Co to děláš? Mám tu píseň rád.
- Promiň. - Jsi v pořádku?
Fakt se omlouvám.
Tak jsi prostě utekla?
Jo, nechtěla jsem mít záchvat před ním a vyděsit ho.
Takže jsi měla záchvat před ním, vyděsila ho a pak zdrhla?
No, když to řekneš takhle, nezní to moc rozumně.
Nebyl to nejlepší tah. Mohla jsi to zakecat.
A co bych řekla? „Cestuju do minulosti vždy,
když mi hudba připomene přítele.“
Jak takhle můžu s někým být?
Je čas jít dál.
Prodej jeho Hi-Fi, desky, vyhoď to jeho prosezené křeslo.
Choď s tím novým.
- Max by to chtěl. - Ne, nechtěl.
Ztratila jsi s ním i sebe.
Kreténe.
Kreténe?
Já tě akorát podporuju. Poslední dobou tě jen lituju.
- Chápu, už máš dost mých sraček. - Jo, sereš mě.
Jen mrháš svým životem a talentem.
Mohla jsi být příští Alan Parsons.
Morrisi, nikdy bych nebyla Alan Parsons.
Dobře.
Holka, jsem tu pro tebe,
ale jsem už poslední.
Všechny ostatní jsi odstrčila. Musíš přijmout realitu, Hare.
Líbí se ti ten nový?
Jo, ale...
Mám pocit, jako bych podváděla.
Nechci být necitlivý, ale nejde podvádět mrtvého.
Promiň, ale tak to je.
Jo, ale nebude, až najdu ten song
a rozmluvím mu to křeslo.
Říct, že mi děláš starosti, to dost nevystihuje.
Chystáš se někde hrát?
Jo. V Bears in Space.
Chceš někoho vzít?
- Edie? - Jo?
ROZDĚLIT DĚDICŮM
Nechceš se zeptat zákazníků, jestli nepotřebují poradit?
Ani ne.
Super, tak mám nápad. Až to tu půjde ke dnu,
můžeš splácet školné z práce ve Starbucks.
Mám lepší nápad.
Prodáme to tu, ať z toho udělají Starbucks.
Anebo tu můžeme žít a nechat se do smrti strašit našima.
O tom se znovu bavit nebudu. Nic neprodáme.
Splatila bych školné a ty by ses vrátil do SF.
Fajn, postaráš se o dědické řízení?
Ne.
Příští týden jedu s ostatníma do pouště.
Mohl bys zavřít obchod, dát si pohov a jet s námi.
Ne, díky. Ale užij si to.
Nepoznám, jestli jsi ironický.
Ani já. Dělej si, co chceš, ale dneska zavíráš, jo?
Fajn.
- Jak jde ta terapie? - Dobře.
- Můžeš jít klidně taky. - To je dobrý.
Byla tam jedna holka...
Prosím, nehraj zas to raněné ptáče.
Dobře, díky za připomínku.
Není zač.
- Můžete mi pomoct? - Je to na tobě.
- Úsměv. - Neříkej mi, co mám dělat.
Taky tě mám rád.
Víte, je důvod, proč je v nejednom jazyce
totéž slovo pro lásku a trápení.
Zamyslete se. Všichni to chápou.
Všichni to zažili. Až tak, že pro to mají jen jedno slovo.
Víte, je štěstí, že my máme dvě. Je to štěstí? Nevím.
Tak či tak nejsme na planetě sami, kdo...
Ahoj.
V pohodě?
Jo, promiň za to v té kavárně.
Zasloužíš si něco lepšího.
Vím, že máš vlastní starosti.
To vůbec neřeš.
Můžu ti to vynahradit? Umím to fakt líp, přísahám.
Jasně.
Uvnitř si je sundám.
Tomu se říká fronta, zlato. Konec je tam u Kanady.
Jsme na Morrisově seznamu.
- Jméno? - Harriet Gibbonsová.
Tady už nejste v Silver Lake.
- Nebydlíme v Silver Lake. - No jasně. Bavte se.
- Čau! - Ahoj!
Davide, Morris. Morrisi, David.
V krámě jsme se nestihli seznámit.
- Jasně. - Jo, to je moje vina.
- Moc mě těší. - Mě taky.
Kočko, ten je fajn.
- Bavte se. - Jo.
Dobře tančíš.
- To ty roky tréninku. - Jako fakt?
Ne.
Takže jestli to chápu,
musíš mít sluchátka všude, kromě obchodu s deskama a drag diskotéky?
Já vím, nedává to smysl.
Proč? Co s tebou je?
Asi mě...
straší hudba.
Straší tě hudba? Aha.
- Pracuješ s hudbou nebo co? - Kdysi. Takový byl původní plán.
No, já taky nedávám smysl, takže to máme asi společné.
Fakt? Mně zatím smysl dáváš.
Jen jsem pozastavil svůj starý život,
abych uklidil nepořádek, který tu naši pro mě a ségru nechali.
To zní jako zábava.
Hrozná.
Bylo to fajn.
Co?
Nevím, dnešek. Cokoli to bylo.
To je moje.
Aha, ty už jdeš?
Jo, v nejlepším se má skončit.
- Ne, ráno jdu do práce. - Pořád utíkáš.
Dobrou.
Díky za plamennou noc.
Nevím, proč jsem to řekl.
Dobrou.
Jste tu pro Harriet?
Co se děje?
Sakra.
Díky za večer, taneční královno.
Potřeboval jsem to. Dlužím ti. Díky, byla sranda!
Můj manžel, než umřel, řekl něco, co mi utkvělo.
Řekl: „Prožij svoji pomlčku.“
Na náhrobku má datum narození a datum smrti.
A mezi nimi je pomlčka.
Nevím, možná je to trochu zlehčené,
ale vždy mi to přišlo jako dobré životní motto.
Ahoj.
- Děláš večer něco? - Máš večer něco?
- Ty první. - Ne, nic nemám.
Bezva. Já taky ne.
Bezva.
- Podniknem něco? - Jo.
To je tvoje?
Teď už jo.
Ty vole, to je paráda.
Jo, jen se na něj v garáži prášilo,
tak jsem si řekl, že ho konečně vytáhnu.
Chceš se projet?
Jo.
Naskoč.
Kam jedeme?
To ještě nevím.
Tenhle tah vždy zabere?
Jak to myslíš?
Vytáhnout luxusního veterána, povozit v něm holku po LA...
- Jo, přesně tak. - Pokaždý?
- Ještě pustit hudbu. - Nemusíš nic pouštět.
Ne.
Jsi nádherný, to je jisté
Nikdy nevybledneš
Jsi milý, ale není jisté
Že já se nezměním
A ač má láska je vzácná
Ač má láska je skutečná
Jsem jako pták, vždy uletím
Nevím, kde duši mám
Nevím, kde domov mám
A zlato, jen chci, ať víš
Že jsem jako pták, vždy uletím
Nevím, kde duši mám
Nevím, kde domov mám
Jo.
Tvá víra ve mě dohání mě k slzám
I po všech těch letech
Co je?
Můžeš zastavit?
- Jako hned? - Jo.
101.7 KLAU.
Panebože. Panebože!
Co je?
- Co se děje? - Ne. Promiň.
Harriet. Hej. Hej.
- Bože. - Co se stalo?
Musím jít.
- Měl bych tě vzít k doktorovi. - Nic mi není.
Harriet. Harriet, počkej.
- Já... - Jsi v pořádku?
Ne.
Jen tě odvezu domů.
Dobře.
Harriet.
- Nevěděl jsem, že máš psa. - Zdědila jsem ho.
Davide, je to prostě...
Je to tak zasraně složitý. Já...
Už jsem se s tím naučila žít.
Zabednila jsem svůj byt, našla si práci v knihovně, vše bylo bezpečný.
Bylo to bezpečný a...
Hej, hej, hej. Pojď sem.
Před dvěma lety jsme měli já a můj přítel Max autonehodu.
Utrpěla jsem traumatické zranění hlavy a týden jsem byla v kómatu.
- A od té doby... - Tak proto se teď stalo tohle?
- Tak trochu. - Řešíš to s doktory?
S psychiatry, neurology, mám řadu psychiatrických posudků,
terapie, všechno. - A co ti poradili?
To je fuk, nic nezabírá.
Víš, jak jsi říkal, že tě některé písně vrací do minulosti?
Jo, to máme společné.
Jenže pro mě je to jiné.
Některé písně mě vrací do doby, kdy jsme je s Maxem slyšeli poprvé.
Po dobu té písně jsem v minulosti
a doslova ji znovu prožívám.
Takže máš stavy, kdy máš halucinace, že jsi zpátky v minulosti?
Davide, vím, jak to zní.
Takže když jsem vypnul rádio, ten stav skončil?
Vypnula jsem tu píseň v minulosti, abych se vrátila dřív.
Jasně.
Proto ta sluchátka.
Jo, protože to může spustit cokoli,
kdykoli a kdekoli, ale díky nim se to nestane, pokud sama nechci.
Co je tohle všechno?
To je seznám písní z určitých momentů v našem životě.
To je on?
Jo.
Vypadal dobře.
Takže jen sedíš v pokoji
a vracíš se do minulosti za svým mrtvým přítelem?
Hele, mám zítra dost práce.
Davide, prosím. Fakt se mi líbíš.
Ty se mi taky líbíš.
Možná jen potřebuješ čas, aby sis to vyřešila.
- Maxmiliáne? - Ano, má lásko?
Co chceš dnes dělat?
- Všechno. - Jo?
- Jo. - Co přesně to obnáší?
Projít se s tebou a se psem pro kafe.
Zamilovaně na tebe hledět. Jo, hodný pejsek.
A připomenout ti, jak jsi nepřístojně atraktivní.
- Co myslíš, že s námi bude? - Jak to myslíš?
Skončíme spolu?
Co? Jsi má Bonnie a já tvůj Clyde.
Těm to moc dobře nedopadlo.
Co? O čem to mluvíš?
Pojď sem.
Miluju tě. Pojď si jen užít neděli.
Stěhujeme se k sobě. Pomícháš mi desky.
Vstaneme, přivoníme ke kávě, užijeme si danou chvíli.
A tak dokola. Bude to super. Zkusíme všechno.
Jen to vezměme postupně, jo?
Co se děje?
Komu je prodáváš?
Nějakýmu technikovi v Severní Kalifornii. Dost přeplatil.
Řekl jsem mu, že je měl David Mancuso v záloze v Loftu.
A měl?
Mohl mít. Mám je od někoho z New Yorku,
který prý v Loftu byl, takže...
Myslíš, že by nám to s Maxem vydrželo?
Já nevím. Tedy...
Měl jsem ho rád, ale jel si tak trochu na sebe.
Jo, to jel.
Neměli jste šanci zjistit,
jestli se k sobě fakt hodíte.
Kdybych se ten den nechovala jak kráva,
k žádné nehodě by nedošlo.
To je fakt blbost. A tak co?
Celé to fantazírování je jen proto, aby ses mučila pocitem viny?
Co jsi kdy udělala, kromě toho, že jsi vylepšila jeho mizernou hudbu?
- Nebyla mizerná. - Přestaň.
Byl sexy, ale jinak to byl slabý odvar Mumford and Sons.
Jen vzdálený příbuzný.
Ty neurčuješ dobrý vkus.
Ale určuju.
Viděl jsem ho hrát. Chtěl jsem se zabít.
Já to milovala.
V tom se neshodneme.
Jaký by byl tvůj život, kdybys změnila minulost a Maxe zachránila?
I kdyby byl ten pravý,
chtěl by být s touhle osobou, jaká se z tebe stala?
Když najdu tu píseň a on neumře,
nebudu tahle svoje zničená verze.
- Bavím se o realitě, Harriet. - Já taky.
David mi udělal čáru přes rozpočet.
Všechno jsem měla přesně rozvrhnuté.
- Abys nežila? - Abych udržela řád.
Že jsi to s Davidem nepodělala?
Políbili jsme se.
Tak přece máš naději.
A pak jsem všecko podělala.
- Počkej, tys mu o tom řekla? - Jo.
Holka, no tak!
Jsi fakt sabotérka.
Bože. Říká ten, jehož nejdelší vztah trval jednu noc.
Dotáhl jsem to na brunch.
Mám tě rád.
Máme toho dost za sebou.
Taky tě mám ráda.
David je příležitost.
Nemůžeš se k tomu vrátit později, když to teď promarníš.
Potkala jsi někoho novýho, fakt skvělýho kluka.
Jak to může být špatné?
Díky, že jsi přišel.
Jasně.
Teď už aspoň víš, do čeho jdeš.
Jo. Cestuješ v čase.
Davide, vím, že to všechno zní a vypadá šíleně,
ale přísahám, že se fakt moc snažím.
Na varovná znamení jsem nikdy moc nedával.
A já dobře vím, že jsem jedno obří varovné znamení.
Fakt bych chtěl, ať se mi nelíbíš.
Taky bych fakt chtěla, ať se mi nelíbíš.
Kde to jsme?
Uvidíš.
Teď vážně, co je to?
Davide?
- Ahoj. - Čau, to už je doba.
- Jak se máš? - Dobře. Jo. Co Edie?
To víš, ta je vždycky v pohodě.
- Toto je Harriet. - Ahoj.
Ahoj.
Tak jo. Díky.
- Díky. - Bavte se.
Jak vypadám?
Úžasně. Vypadáš úžasně.
- Bože můj. - Sem skvěle zapadneš.
Moc ti za tohle děkuju.
VČEREJŠÍ STAROŽITNOSTI
- Co je? - Tady bydlíš?
Jo, se ségrou jsme vyrostli nahoře.
Nebyl tu starý gramofon?
- Jaký gramofon? - Garrard?
Jak to víš?
Řekl jsi mi to.
Fakt?
Jo.
Je nahoře. Ukážu ti ho.
Patřil mým rodičům.
Nechal jsem si desky, co jim zbyly.
Tyhle?
Jo.
Jsou všechny odsud?
Jo. Všechny.
Jsi v pohodě?
Jo, jen... Jsou tu všechny?
Jo.
POKLADY KLASIKY SYMFONICKÝ ORCHESTR
Panebože.
Bože. To je ona. To je ona!
- O čem to mluvíš? - Davide, už jsem tady byla.
- Ne, nezačínej zas. - Ne, prosím.
Nevěřím na cestování v čase.
Já vím, prosím tě, jen mi věř. Jen...
Potřebuju, ať mi deset minut věříš.
- Musím jen něco zkusit. - Hodím tě domů.
Kde je v obchodě nejlepší skrýš?
Schovám něco tam, kde to najdeš jen ty.
Prosím, Davide, prosím tě, abys pro mě na chvíli odložil nedůvěru.
Pro nás. Na deset minut.
Myslím, že ti to můžu dokázat.
Dobře.
Vedle pokladny je stará školní lavice. Je tam už věčnost.
Dobře.
Tak k ní běž a otevři šuplík.
Hare, tohle musíš vyzkoušet.
Našla jsem ji. Nevěřím, že jsem ji našla. Můžu tě zachránit.
Před čím?
- Před tím křeslem. - Ale já ho miluju.
- Nebereme ho. Ani náhodou. - Je úžasné. Art Deco ze 30. let.
Ne, nekoupíme ho. Pojď, půjdeme.
Ale je fakt pohodlné. Kolik stojí?
- Kolem 450. - Vidíš, to je moc. Prosím, pojď.
Je milion jiných blbých křesel. Tak už pojď.
- Možná vám můžu dát slevu. - Není třeba. Prosím.
Tome, drahý, na kolik můžeme zlevnit to křeslo?
Nekupuju ho tobě.
- Je pro mě. - 380.
Davide, já tě prosím.
Kdo je sakra David?
Ne, hele, koupím ti, jaké křeslo budeš chtít.
Pak bude čas koupit jakékoli křeslo. Prosím, nech ho tu.
Co to s tebou je? Já to křeslo beru.
Už zvedáš kotvy?
- Jdu ven. - Stavíš se příští víkend?
Asi zůstanu na severu.
- Měj se, tati. - Opatruj se.
Domluvíme se na 300?
Tome? Přineseš Samsung?
- Můžu vám poradit? - Hledám školní lavici.
Jo, nějaké jsou tamhle.
- Hare, co to děláš? - Chviličku.
Už zvedáš kotvy? 16.10.2020
Už zvedáš kotvy?
Vyšlo to?
Jak?
Tvá máma měla šedivý cop. Tátu oslovovala: „Tome, drahý.“
On jí říkal Andílku.
Tys je viděla?
Jo.
Můžeš mě tam vzít?
Jak to myslíš?
S sebou do minulosti...
abych je naposledy viděl.
Davide, ráda bych, ale já nic z toho neovládám.
Nevím, co dělám.
Vrátila ses v čase.
Jo, ale jsem jen návštěvník.
Ztrácím čas. Max to křeslo stejně koupí a k té nehodě dojde.
Právě jsi změnila minulost.
Ne, můžu změnit jen to, co udělám já.
Nejde mi změnit nic, co dělají ostatní ani co se jim stane.
Věděla jsem, že už jsem tě viděla.
Cože?
Tehdy jsem tě viděla.
Vracel ses na sever a...
vypadal jsi moc dobře.
Tak šťastně.
Viděla jsem tě.
Tys mě viděl.
- Čau. - Jaká byla cesta?
Pohodová.
Žij život s náručí dokořán Dneškem tvá kniha začíná
Zbytek je nedopsaný
To bylo... výjimečný.
Tak jo. Teď Harriet.
Harriet!
Ne, to je dobrý.
Můžu ti něco vybrat.
No tak.
Děkuju.
Jo.
To zvládneš.
Předem pardon.
Nejsem zamilovaná
To nezapomínej
Jen hloupá fáze, kterou procházím
A jen proto
Že ti volám
Si nemysli, že mě máš v hrsti
Nejsem zamilovaná
Ne, ne
Jsi na řadě. To je tvoje.
Je to jen tím
- Pojď, teď ty. - Ne, ne.
Tak pojď sem, šup.
Ty. Nahoru. Pojď.
Tak pojď.
Šup. To je tvoje část.
Já končím.
- Tak jo. - Ne, prosím.
Ale přece jen
To neznamená, že pro mě tak moc znamenáš
To je vysoko.
Tak když ti zavolám
Nedělej vědu
Neříkej přátelům o nás
- Ty můžeš. - Kouzelné.
- Jo. - Jo.
Nejsem zamilovaný, ne, ne
- Zpívej se mnou. - Ne.
Je to jen tím
- Jo, a to je vše. - Díky.
- Díky moc. - Díky.
No ty jo.
Tak jo. Nasadili jste laťku.
Jak přeskočíme reklamy? A sakra.
Jak přeskočíme ty reklamy?
Co je?
Co ten výraz?
Můžu mít divnou otázku?
Jo. Udiv mě.
Kdyby se ti něco stalo, něco zlého,
a já tomu mohla zabránit, ale za cenu toho, že se nikdy nepotkáme.
Chtěl bys to?
Co?
Kdybych ti mohla zachránit život, ale my se tak nikdy nepoznali.
Maxi, prosím, prostě odpověz.
Ne. Nechtěl bych tě nepoznat.
Nevím, jak by takový život vypadal. Ne, mám náš život rád.
No, a co kdyby šlo o mě?
Co kdyby se stalo něco mně?
- Nic by se ti nestalo. - Maxi.
Ne. Chtěl bych, abys žila.
- A my bychom se nepoznali. - No, ale ty budeš žít.
Musíš žít.
Protože tě šíleně miluju.
Děkuju.
- Ahoj. - Co se stalo?
Spadla jsi a bouchla ses do hlavy.
Kde je pes?
Neboj, je u ségry.
Bože, bude se to dít pořád dokola.
A já asi vím, co musím udělat.
Co?
Když to udělám, ztratím i tebe.
Čau, Disco.
Je v pořádku?
Hodil jsem ji domů.
A ty jsi v pohodě?
Lpět na tomhle všem je neoživí.
Prodáme to.
Vážně?
Jo, měla jsi pravdu.
Je na čase.
JSEM VE STUDIU NAKRM PROSÍM PSA
ŠÍLENĚ TĚ MILUJU! MAX
Když si něco nepamatuju, tak se to nestalo?
A co my? Co když...
zapomeneme? Budeme pro sebe zase cizí?
Já nevím.
Prožili jsme to.
Tahle chvíle je skutečná.
Ať si ji pamatujeme, nebo ne.
A už jsme se dřív potkali.
Dvakrát.
Snad si mě někde uvnitř budeš pamatovat.
Taky doufám.
Nechci tě ztratit.
Třeba to nic nezmění.
Třeba.
Třeba se nic nezmění a ty budeš muset
do konce života nosit sluchátka.
Anebo prostě zmizíš.
Necháš mě tu samotného se svým psem.
To je asi ta nejděsivější a nejskvělejší věc na tom být člověkem.
Co?
Naše schopnost jít dál.
Budu tě hledat.
A já tebe.
Tak jak tohle dopadne?
Tragicky.
No.
- No? - Dík za to brko.
Co se to tu u Luthera Vandrosse stalo?
Nechávám odejít lásku svého života.
Hej, holko z budoucnosti, jak se jmenuješ?
Harriet.
Tak jo, Harriet. Jdeš?
Miluju tě.
Co?
Bav se.
Pojď, Tango. Jdeme.
Pozor.
Ahoj.
Jo, mám s Nelly sraz ve studiu za 45 minut.
Ještě venčím psa a jdu si pro kafe.
Ahoj. Ty asi cítíš mého pejska.
Pardon. Ledové americano, prosím.
Přidala bych ještě kompresi bicích.
Jo, klidně.
Pusť to znovu.
To se mi líbí.
- Jo, mně taky. Je to fakt dobrý. - Fajn.
MORRIS: V sedm u mě?
Čau.
- Bože můj, já koukám. - Ahoj.
- Čau, krásko. - Čau.
- Vypadáš skvěle. - Sekne ti to.
- Ahoj. - Ahoj.
Dámy a pánové, Roxy Music.
Překlad titulků: Eva Haasová