Vreau să scriu orice s-ar întâmpla.
Chiar dacă sunt condamnat sa-mi pun la dosar
inexistența mea.
Pornim de la un gol.
Din euforia unui om care și-a pierdut speranța dar care persista.
Buna dimineata. Vino, Tina.
Scriu personal vise de succes.
Sunt de neînțeles pentru semenii mei.
Trebuie să suport cartierul meu,
familia mea...
...și eu din nou.
Fara sa fac o criza nervoasa.
- De fapt, Am făcut puțin mai mult.
Pentru a supraviețui, scriu.
Mă simt în pace aici.
Transcend sufletul meu cu ușurință.
„Iluminarea a început când oamenii și-au dat seama...
...nu mai trăiau în Evul Mediu.”?
Bine, deci, v-am prezentat,
cele șapte extaze.
Cele șapte teme pe care ne vom concentra cu adevărat.
Vei alege unul. Acum, extazul socialului,
avem extazul corpului, extazul informației,
extazul timpului,
extazul realului,
extazul sexului,
și extazul violenței.
Istoria este un lux al Occidentului.
Intențiile mele de umanitate trăiesc la marginea istoriei.
Iluzia naiva este ca...
... mass-media este controlată de cei de la putere.
În mod ironic, poate fi tocmai opusul.
Traim timpul si istoria ca intr-o coma profunda...
...predictii și previziuni...
...sunt amintirea viitorului.
Vorbește chineză.
Ești prea tânăra ca să înțelegi.
Este vorba despre Revoluția Clandestină.
Bine. Vreau, în două săptămâni,
o hârtie bazată pe unul dintre aceste lucruri pe biroul meu, bine?
Bine.
Bine sau o să sar de pe turn.
Bine.
- Vreau să aud. - Bine.
Bine. Mulțumesc.
Ai avut o erectie.
- Când? - Ai avut o erectie în clasă.
Cine? Cine mă urmărește? Hm?
De ce, de ce pare imposibil
ca eu să am o relație cu o ființă umană normală?
Este imposibil. Este pentru mine să părăsesc insula.
Asa de...
Astăzi totul doare și totuși mă simt în pace.
Obișnuința durerii.
Nu simt că este bâzâit sau arde constant.
Buna! Aceasta este fosta ta prietenă,
Julia.
Nu te-am văzut de ceva vreme.
Javier ii este dor de tine.
M-am gândit...
...poate ne-am putea juca în familie.
Sâmbăta viitoare?
„Cum putem construi un oraș bazat pe minciuni...
...și uitare?"
„Scriu pe trotuar, pe hârtie și pe hârtie igienică.
Am venit să te caut, dar nu am vrut să te găsesc.
Citește-mă. Descifrează-mă.
Mă întorc miercuri la 12.
Sper să te văd fără să vorbesc.
Prefer să te citesc și tu sa mă citești pe mine.”
Bună. Mâine...
Bine, mulțumesc.
Nu, nu.
- Asta a fost ieșirea. - Hmm.
Tocmai ai ratat ieșirea.
- Ar fi trebuit să faci dreapta. - Dreapta.
- Uf, acum e prea târziu. - Mm-hmm.
Ți-am spus, a fost o întrerupere pentru Caguas.
- Ai pierdut o jumătate de dimineață în asta. - Da, am făcut-o intenționat.
Ți-am spus că trebuie să plecăm devreme.
Deci de ce nu intri cu el înăuntru
și voi parca mașina și ne vedem acolo?
Javier, hai să mergem.
O vreau pe aceea.
Tu vrei?
Știm inelele pe care nu le vom cumpăra niciodată.
Și facem planuri de călătorie pentru locuri pe care nu le vom vizita niciodată.
Hei!
- Hei! - - Mami, alea sunt pentru tine.
- De unde ai luat astea? - Acolo.
Deci nebunul ăsta te urmărește...
... fără să-si măsoare cuvintele,
un fel de manipulare intelectuală seducătoare...
Eu nu am spus asta. Nici măcar nu știu dacă este bărbat sau femeie.
Credeam că ai spus că este o femeie.
Nu am spus niciodată că este o femeie.
Deci de ce îmi spui asta?
Nu știu.
Evident, trebuia să spun cuiva.
Deci sunt doar cineva?
Mami, oprește-te.
Nu vom fi niciodată mai mult decât doar o mână de nevoi
in căutarea unei rezoluții, pe care amândoi suntem incapabili să o îndeplinim.
- Doar că... - Iată-te din nou cu mumbo jumbo
cuvânt justificare pentru a nu fi împreună.
- Mami, oprește-te. - Julia.
Îmi pare rău, Julia, nu pot să-ți ascult durerea.
Nu-mi aparține.
Asta a fost, asta a fost doar o mare greșeală.
Știi ce? Oprește mașina.
- Mami! - Oh te rog. Haide.
- Haide. - Oprește mașina.
- Nu te voi lăsa aici. - Te rog, oprește mașina!
Mami, oprește-te.
Oprește mașina!
Bine, calmează-te. Calmeaza-te!
- Stop. - Bine, bine, bine, așteaptă.
mami.
Stai, stai.
- Mami... - Ce faci?
Stai așa. Stai așa. Aștepta!
Mami, mami! E cu adevărat, foarte supărat.
Vom fi bine, Javier. Nu-ți face griji, iubitule.
Vom ajunge acasă în curând.
Povestea trecătoare.
Nu uitați de ochelari.
Da-mi.
- Aici. Aici. - Da.
Păcat că nu este al tău.
Hei.
Trezeşte-te.
Trezeşte-te!
Haide!
Nu-l pot lăsa pe Javier să te vadă în patul meu.
Haide.
Îmi voi pierde pensia alimentară.
Aici.
Mulțumesc.
Nu ar trebui să mă păcălesc
că centrul al mesajelor este o femeie.
O femeie de care aș putea să mă îndrăgostesc.
Am murit puțin în fiecare zi.
Am murit încet în fiecare zi din viața mea.
„Sa acordați atenție unui alt om
este cea mai pură și mai rară formă de iubire.”
SW
Scuzați-mă. Ai văzut pe cineva scriind pe trotuar acolo?
- Uh-uh. - Chiar acolo, pe trotuar.
- Ai văzut pe cineva scriind? - Uh-uh.
„Nu-mi plac oamenii lipsiti de bun simț. Dacă ar fi fost ei la conducere,
literatura ar fi dispărut de pe faţa Pământului.
Urăsc acea mare parte a umanității numită normală,
care în fiecare zi distruge lumea mea.
Urăsc oamenii pe care îi numesc buni
pentru că, daca li se dau ocazia
au potențialul de a face un rău extraordinar”.
Așteptaţi un minut.
Stiu asta.
Nu Nu Nu Nu Nu. Stiu asta. Știu cine este acesta.
Henry Villa. Henry Villa.
Henry Villa.
Asta e corect.
Bună ziua.
- Ești acolo? - Ar putea fi Julia
- îmi trimite mesaje? - Buna. Ea este Julia.
- Ea îmi cunoaște gusturile. - Ești acolo?
- Locul meu de muncă. - Ridică telefonul.
Ești acolo?
Mă asculți?
Bună ziua?
Pot să-l aduc pe Javier mâine?
Mai bine nu fi Julia.
- Ești acolo? - Da.
Pot să-l aduc pe Javier până mâine pentru câteva ore?
- Eu... - Nu, nu, nu, nu, nu. Nu aici. Hm...
- Nu aici. Eu... - Ești bine?
Da da. eu...
De ce nu-l aduci mâine pe Javier la prietenul meu Diego?
Pentru că mă uit la unele renovări pe care le fac în casa lui.
- Sigur ești bine? - Deci... Da. Da, sigur.
Ascultă, voi avea grijă de el. Nu vă faceți griji. Bine?
Bine.
Am doar două lucruri de spus.
Unu...
...Sunt foarte bolnav și obosit
de folosire a termenului „umanitate”
pentru a se referi la toți oamenii in varsta, „manitate”.
De ce nu folosiți doar bărbați și femei?
Două cuvinte mici și jumătate din rasa umană ar fi recunoscători.
Și acum terminăm cu un, un gând
de la filozoful francez Deria.
Derrida. De ce a spus Deria?
„Uită de logică. Este tăiat în conflict
între adevăr și minciună.”
Mulțumesc, domnule profesor Carmen Lindo.
Trecutul nostru este reamintirea noastră mândră
de angajamentul nostru solid
la dezvoltarea cetăţenilor educaţi.
Din 1903, am absolvit studenți cu înaltă calificare pregătiți
pentru a concura cu succes în lumea noastră complexă.
Viitorul este plin de mari oportunități.
- Ne vedem mai tarziu. - - Pentru a ne continua dedicarea
- să ne ducem la îndeplinire misiunea de excelență. - Așteptaţi un minut. Ne vedem mai târziu.
- Pentru a sărbători realizările noastre... - Scuză-mă. Îmi pare rău.
... face parte din viața noastră.
...de vise.
Cine mă urmărește?
De unde știu ei unde locuiesc, lucrez?
Chiar și conținutul viselor mele.
Ei bine, aplicației tale lipsește pagina zece.
— Știai că doar o copie exactă poate garanta adevărul.
Trebuie să fie Kafka.
Scuză-mă, ai văzut pe cineva intrând în biroul meu?
Nu.
Uită de el. Nicio șansă cu acel bărbat. Am încercat.
Cum ar putea cineva să tragă
o lovitură aleatoare și sa loveasca ținta?
Cine ar putea ști cum funcționează creierul meu?
Cum poate un mesaj să exprime sentimentele mele interioare?
Toată viața mea am ținut oamenii la distanță.
Acum tânjesc după cineva Care nu l-am întâlnit niciodată.
Javier?
Unde ești?
V-aţi ascunselea. Tu te ascunzi, eu caut.
Grrr.
Obișnuiam să joc acest joc cu prietenul meu Diego
când eram copii.
Dar, el este în Argentina.
Unde ești, Javier?
Cine e?
Cine m-a lovit în fund?
Cine este micul monstru fund?
Unde este el?
...Protejează-mă.
Ironia nu-mi scapă...
...dialogul, când începe
sunt cuvintele unui alt scriitor.
Joc început.
Ce?
„Nu ați înțeles nimic.
Mâine pe Paz Granela, mansarda bunicii...
...cauta-ma...
...pana ma gasesti.
SW
Shakespeare William?
Simon West?
Gol, Simon... Simone?
Simone Weil?
Simon Weil ci Simone Weil.
Simone Weil.
Aha.
Dar de ce mă caută?
huh?
Va trebui să intri
să vezi singur.
Nu păstrez un dosar pe cărțile mele.
Da, este într-o ordine alfabetică suficient de bună pe cât mă descurc.
Bună ziua, adio și să te ia naibii.
Am inchis. Inchis. Inchis.
Ce vrei să spui închis?
Ești surd? Surd?
Nu, nu sunt surd.
Ușa era deschisă. Deschis.
Am inchis pentru inventar.
Ei bine, de unde să știu atunci?
Hmm... Aha!
Rafală de vânt.
Bine, ascultă, sunt, am nevoie de ajutorul tău.
Este foarte important.
Important pentru tine, nu?
Ei bine, evident.
Ascultă, mi-a lăsat cineva ceva aici?
Un mesaj de la o fetiță.
G-- uh, ochelari, păr scurt, 19--
Nimeni nu lasă mesaje.
- Esti sigura? - Crede-ma pe cuvant.
Ei, au spus că e aici undeva.
- Vă rog. - Daţi-i drumul.
Ajută-te.
- Bine. - Există o cameră.
Simone Weil.
AI AJUNS!
Hm.
Un cadou? Cadou?
- Altceva? - Cine ți-a vândut această carte?
Nu înțeleg.
Eu, nu știu. Cineva.
Staţi să văd.
Ia să văd.
O femeie. O femeie.
Când, când a venit?
De cateva ori. Ea, ne cumpără lucrurile.
Când a fost ea aici, mai exact? D-- cum este ea?
Când ți-a dat această carte?
Hm. Poate, uh...
acum o săptămână, um,
Știi, ești nebun.
Ei bine, eu sunt un scriitor. La ce te astepti?
Vă rog.
Te rog, o cunoști?
Îi știi numele?
Ai o chitanță?
Imi pare rau. Este, este crucial.
Viata sau moarte?
Bine, să vedem.
Vezi, aici este. Simone Weil.
Nu Nu. Acesta este titlul cărții.
- Nu, acesta este numele ei. - Nu, este titlul. Uite.
Nu, acesta este numele ei.
Tot ceea ce contează pentru mine sunt numerele, nu numele.
Scrie trei, trei cărți. Trois livres.
A cumpărat alte două cărți franceze.
Vedeți, aceasta este semnătura ei.
Plătesc cinci dolari.
Ea a semnat. Vezi, totul este în alb și negru.
De ce nu și-ar scrie numele adevărat?
huh? Din ce?
- Citește cartea. - Da.
Trebuie să-i aduc ceva.
- Ha! Vin acuma. - Așteapta. Așteapta.
Îți place Simone Weil?
Ce?
Îți place Simone Weil?
Oh. eu...
Eu...
Aici.
Cea mai ciudată întrebare Care mi s-a pus în viața mea.
Este ea mesager sau expeditor?
„Pagina 46”.
„Simone Weil nu era conștientă de natura carnală a vieții de zi cu zi
nici nu era conștientă de convenții, ritualuri și comportament social.”
Cum aș putea să nu visez la dragoste cu un corp făcut din cuvinte?
Bună, sunt Simone. E vremea, sa mă prezint.
Te rog să mă ierți dacă am creat un mare deranj.
Nu vă pot vedea până joi, care este ziua mea liberă.
Hai să ne întâlnim la librăria din Rio Piedras cu cei trei în unu.
Ți-am spus „Buna” tie, dar nu m-ai recunoscut.
5 seara
Nu trebuie.
Bună, sunt Simone.
E vremea, mă prezint.
Te rog să mă ierți dacă am creat un mare deranj.
Nu vă pot vedea până joi, care este ziua mea liberă.
Hai să ne întâlnim la librărie...
Ți-am spus „Buna” ție, dar nu...
5 seara
S-ar putea să nu mai fiu la fel.
Cetatea mea a fost spartă.
Nu m-am simțit niciodată mai mult prizonierul imprevizibilului.
Da! Da! Da!
Sunt Simone. Era timpul...
Deși am numărat zilele
și orele, Nu am vrut să se întâmple.
M-am îndrăgostit de tactica de abordare care părea o operă de artă.
Buna. Hm, știi unde este colecția mea de Trei în Unu?
Am vândut-o pe ultima.
- Cine a cumpărat-o? - Îmi pare rău, am fost într-o pauză.
Au o chitanță de achiziție,
dar... nu un nume.
Îmi pare rău.
Știi cum să ajungi.
Hei.
E-- ei bine, s-- știi cum să te ascunzi.
Vă rog să-mi iertați încurcăturile.
Deci folosești din nou telefonul...
Dacă aș fi făcut asta, nu ai fi venit.
Am fost la două din prelegerile tale.
De aceasta Simone Weil?
Îmi place numele ei.
Ar studia în genunchi.
- În genunchi? - Da.
Citea ore în șir în genunchi.
Era pe jumătate nebună, dar lucidă.
Nu s-a prefăcut niciodată că scapă din realitatea ei.
De ce să joci toate jocurile?
Până la urmă, nimic nu poate fi ascuns.
Ciao.
După ce a așteptat-o ​​atât de mult,
nicio frumusețe nu s-ar putea compara cu cea pe care mi-am imaginat-o.
Li.
El este aici.
Hei.
Hmm.
Li nu găteste.
Haide.
De la frig, umed,
și câmpiile pline de fum de la Beijing,
din perioada revoluției culturale,
copilul a ajuns în Puerto Rico la vârsta de șase ani.
Ea nu își permite să-și amintească de...
Câmpurile nesfârșite de orez,
gustul de cartofi fierți,
poala bunicii ei, câteva cântece.
Observați-vă sinele inferior
pentru a-ți aminti o familie distrusă.
Este pentru dumneavoastră.
Tatăl ei moare de frig și foame
pentru că avea manuale rusești de geometrie
o traducere veche a Madame Bovary,
și înregistrările lui Charlie Parker.
O revoluție culturală.
- Continuă. - Bine.
În regulă.
Bine bine. Stop.
huh?
Bine.
Tu ce crezi?
Eu, nu am cuvinte.
Un scriitor nu are cuvinte?
Hmm.
Tânjeam dupa luxul tăcerii.
Am trăit în zgomot toată viața.
De la Beijing la Hong Kong
spre Arecibo,
spre San Juan.
Zgomot în bucătărie.
Zgomot din trafic.
Zgomot din familie.
E doar zgomot.
Nu poți pleca să-ți găsești liniștea?
Lumea lui
Aceasta
consta dintr-un singur locuitor, eu.
Dar este, uh, o planetă din univers conform legilor chineze.
Este o planetă în care lectura este o armă de alegere.
Hmm.
Un bărbat și o femeie sunt transformați...
... când se pot ține privirea în tăcere.
Din acel moment,
construiești o poveste de la care nu mai poți da înapoi.
Eu, trebuie să-ți spun.
Sunt lesbiană.
Și trebuie să te avertizez...
...sunt un dinozaur.
Oh, trebuie să plec.
Grabeste-te.
Suntem într-o călătorie unde nu există hărți.
Tocmai intră. Alfaguara, Spania.
Buna ziua.
Da.
Publicarea cărților mele? Dar...
Deci, nu vei face
accepta povestea mea din cauza...
..datei publicării cărților mele?
Nu, nu, nu, nu.
Stai, am crezut că asta e în Antologie. Eu--
Nu, asta e o nebunie. Dar Máximo Noreña?
Nu, asta-- trebuie să mă glumiți.
Știi ce? E in regula. E in regula.
Pentru că văd ce este. Bine?
Deci, evident, recunoașterea urmează un fel
de capriciu sau, sau, sau prietenii
sau asa ceva. Știi ce? E in regula.
E in regula. La naiba cu Spania. Puerto Rico ne va publica.
- Traiasca Puerto Rico. - Da. Sa traiasca.
Asa.
Asa de...
...unde ai vrea sa mergi?
Esti surda?
Imi pare rau.
Editorii...
...în Antologie au decis să nu mă includă. Asa deci...
...Știu că nu e nicio scuză, dar crezi că am pielea groasă până acum. Dar...
Sunt sigura că nu te-au citit.
Eu, îmi pare rău.
Trebuie să-ți umplu capul cu atâtea întrebări.
Dacă e vreo consolare, trebuie să-mi faci și tu la fel.
Nu există răspunsuri.
Deci... ce ai vrea sa faci?
Du-mă la tine acasă.
Doar dacă promiti că nu...
Încalec marele zid al Chinei?
Bătălia de a găsi un răspuns se terminase.
Am intrat în orb, nevăzând abisul dinaintea noastră.
O lesbiană se îndrăgostise de bărbatul
și el răspunsese.
Dar ea a scris regulile.
Oh, așteptați.
Bine.
O fată chineză crea o operă de artă
cu materiale de la o farmacie locală.
Această lucrare s-a născut din dragoste și furie.
Aceasta. Aceasta. Aceasta. Aceasta. Bine.
O vom pune sus și va fi bine.
L-am gasit.
Aici.
Vino.
Aici.
Bine. Bine bine.
Salveaza-ma.
Iată, fă-mi fotografia.
Esti bine?
Hmm?
Ce zici acum?
Iti place?
Oh, s-ar putea să primești și tu asta.
Oh!
- Mulțumesc. Mulțumesc. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Orice pentru Li Chao.
Diego. Die--
Am, am multe de spus, dar până acum e bine.
Da, știu, nu pot acum, dar lasă-mă să te sun înapoi în seara asta. Bine?
Bine. Dumnezeu să ajute.
Nici măcar nu mai pot intra în propriile mele rafturi
pentru că mi-am pus lucrurile acolo. Este destul de nebunesc.
Li Chao. Li Chao.
Aceasta este o nebunie.
Oh Doamne.
Lor le place.
Aștepta. Unchiul meu este aici.
Bine.
Acesta este Wen Da, unchiul meu străbunic.
Acesta este vărul meu Bai.
Îți place ceaiul chinezesc?
- Da. Da. - Ceai chinezesc.
Dacă bei ceai chinezesc în fiecare zi, vei trăi mult și vei fi sănătos.
- Ce s-a întâmplat? - Oh.
Te rog, iartă-l pe Bai. El a fost mereu așa.
Wen Da a fost notar în China. A studiat artele.
Acestea sunt toate picturile lui.
Frumos. Spune-i.
Uh, vrei să arunci o privire?
Aceasta se foloseau pentru caligrafie.
Oh.
- Acesta este Zen. - Oh, Zen.
- Am citit Tao. - Tao.
Tao este calea divină a universului.
Bine, uh, de ce ești în Puerto Rico?
- Cum cum--? - A venit cu grupul nostru.
Nu e chiar unchiul meu străbunic,
dar îl iubesc tot la fel.
A fost bucătar pentru restaurantul nostru timp de mulți ani.
Dar el este diferit de ceilalți.
D-- vezi, el are...
...carti si el este pictor.
Da, nu, tu, ești un artist.
Deci, vii să-l vezi des?
Cât de des pot.
El este singurul pe care îl consider ca familie.
Dar celălalt tip? Vărul tău, Bai?
El nu contează.
Sa întâmplat ceva?
S-au întâmplat multe lucruri, dar nu mai contează.
Încântat de cunoştinţă. Mulțumesc.
Întoarce-te.
Oh.
Li Chao...
...niciodata sa nu iubesti.
De ce nu ai tradus totul?
Prea complicat.
Hmm.
Nu am înțeles de ce avea nevoie să mă predau ei.
De ce a fost atât de insistentă în a mă poseda.
Deoarece viitorul nu conta.
Dar am putut simți nașterea terorii.
M-am simțit pe marginea abisului.
O să mă lași vreodată?
Sa te las sa ce?
Sa facem dragoste complet.
Nu am putut continua să mă uit la zidul Chinei
și sa nu știu de ce nu am pot intra.
De ce eram atât de obsedat de o femeie care s-a ferit de bărbați?
Te iubesc, Li.
Este firesc pentru mine să vreau.
Este important pentru mine.
Și.
Atunci de ce nu?
Facem orice altceva și se pare că îți place.
Sunt lucruri care sunt dificile.
Bine.
Explica.
Nu pot.
Poate că este o chestie chinezească.
Dar ai încredere în mine.
Adică, e diferit între noi, nu?
Știu.
Și tu ai început acest joc, tu...
...s-ar putea opri.
Ei bine, nu am făcut-o.
Preferi femeile?
Asta e?
asta e...
Asta nu mai este foarte clar...
...de când sunt cu tine.
Să ne gândim la asta, Li Chao.
Ce s-ar putea întâmpla?
Totul.
Nu te pot vedea o vreme.
Nu sunt bine. Te voi anunța când voi fi mai bine.
Am fost condus de speranța vagă de a găsi o cale de ieșire
în altă viață în altă lume.
Mie, ca insula, sunt obsedat de mântuire și de evadare.
Am simțit durerea între acești patru pereți
acumulat de-a lungul anilor.
Simt că este eternitate.
Când voi muri, durerea mea va rămâne aici.
Cine știe pentru cât timp?
Am mai multe șanse să mă salvez în iad decât în ​​rai.
Vino în Paradisul Cinematografului
și găsește-mă în mașina de făcut imagini.
Li Chao?
Buna?
Mașini pentru realizarea imaginilor.
Haide! Sunt aici. Unde ești?
Nu primesc nimic ușor.
AL TREILEA „TREI ÎN UNU” NU ÎNTÂRZIA
Scuzați-mă.
NU AI VENIT
Ce--
Ce?
Ea... La naiba! Urăsc jocurile astea.
Buna, Alfredo.
Ai văzut o fată chineză?
O fată chineză?
- Da, chinezoaica. - Uh...
Iubita lui Carmencita?
- Iubita? - Da, prietena chinezească a lui Carmen Lindo?
Da, acela.
A fost aici, dar a plecat.
Știi unde s-a dus?
Apropo, știi când se întoarce Carmen din California?
Acum stau să privesc în abis
despre ce nu mi-a spus ea.
Tăcere.
Minciuni sau adevăr.
Oh Doamne.
Ciocolata calda si branza.
Mama ne dădea în timpul uraganelor.
Nu îndrăznesc să întreb dacă a fost iubita lui Carmen Lindo.
Speram că viața ne va oferi o șansă de a renaște.
Nu.
Hei.
Uita-te la asta.
Oh!
Asa iti spui la revedere?
Nu, nu.
Ce ți-a făcut vărul tău Bai ?
M-a violat.
Când?
Când aveam 13 ani.
Și când aveam 14 ani.
Și, când aveam 15 ani.
El venea în camera mea după ce adormeam.
Nu știam ce face.
Nu voiam să știu ce face.
Știam că e ceva groaznic.
Nu i-am putut spune mamei.
Am încercat să mă conving
că era ceva de-a face cu dragostea.
Ca în pozele din Hong Kong.
Când aveam 15 ani...
...am ramas insarcinata.
Soția proprietarului mi-a dat niște ierburi speciale din Hong Kong.
M-au închis într-o cameră de pe acoperiș timp de zece zile.
Până între febră și spasme,
și hemoragie.
Mi-am avortat copilul.
L-au trimis pe Bai la un restaurant din San Germán.
Și nu l-am văzut de ani de zile.
Eram înconjurat de zvonuri și murdărie.
Mama a murit...
...crezând că am făcut-o de rușine.
Convinsa că nu voi mai fi niciodată fericita.
Nici măcar tu nu poți să-mi dai ce a luat Bai.
De aceea merg.
Voiam să știi că am fost dispusa să merg în locuri în care nu credeam că aș putea.
Trebuia să știu că Bai nu era în tine.
A fost el?
A fost el, Li?
Nu.
Nu meriți problemele mele.
Cartea ta m-a uimit.
Și când te-am văzut, mi-ai plăcut.
Nu vă puteți imagina cât de mult mi- a plăcut să fantezez cu un bărbat.
Înainte fusesem iubita doar de femei.
Nu am crezut că ne putem întâlni, așa că s-a întâmplat. eu...
Nu eram pregătita.
Eram foarte singura.
Mi-aș dori să se întâmple ceva diferit .
Mi-aș dori să pot fi din nou ca toți ceilalți.
Nu știu. Dragostea pe care o simt pentru tine este o formă de utilizare.
De aceea plec și eu.
Te rog, nu încerca să mă înțelegi sau să mă ierți.
Nu pot sta. Totul va fi mai rău.
Carmencita asta?
Ce?
Carmen Lindo.
Profesoara de facultate.
Ea te cunoaște.
Deci, ai văzut-o.
Am vorbit cu ea.
Tocmai s-a întors.
Deci, de aceea mă părăsești.
Nu.
Deci, atunci e doar o coincidență?
Nu. Așa cum ți-am spus la început.
Eram lesbiană.
Împărtășesc o istorie cu ea, așa cum o împărtășesc cu tine.
Li și Lindo.
Ca o glumă.
Nu-ți bate joc de ea.
Nu-mi pasă ce crezi.
Ea este profesoara mea și m-a ajutat.
- Acum, știi povestea mea. - Nu știu toată povestea ta.
Și ceea ce mi-ai spus este prea târziu.
Nu cred că ai fi preferat să nu vin la prima întâlnire.
Nu te-am înlocuit cu ea.
Și de ce fugi
dupa ce s-a intamplat aseara?
Pentru că nu cred că pot trăi cu tine.
De ce nu, Li Chao?
De ce nu?
Pentru că ți-am spus.
Bai m-a violat și nu am făcut nimic.
Nu am protestat, nu am strigat.
Pentru că am simțit că sunt îndrăgostită de acel câine.
Și pentru că după ce nu am putut fi cu alt bărbat, am...
B--
Pentru că eu...
...nu stiu sa iubesc.
Nu am simțit-o niciodată.
Nu când aveam șase ani, nu când aveam 13 ani și nici când aveam 15 ani.
Nu cu Carmen, poate, poate cu tine.
Li Chao?
Li a plecat.
Tu, nu te mai intoarce.
Li a avut probleme mari cu șeful.
De ce? Ce s-a întâmplat?
Li a urcat pe acoperiș. Si a batut in ușa lui Bai.
Nu se poate ridica.
A fost o luptă mare. Am urcat auzindu-l pe Bai, oamenii se trezesc.
Li și-a luat geanta și a fugit.
Li, te iubeste.
Li a plecat.
E greșeala mea.
Ea a dispărut.
Imi pare rau. Uh...
Dar o iubesc.
iubesc arta ei...
...sufletul ei...
...dar arta ei...
Ea este... tu, tu...
Ai învățat-o bine.
E înzestrată.
Talentata.
Li Chao.
Mai mult... decât mine.
Nu.
Eu...
E înzestrată. Da.
Eu, i-am dat această hârtie.
eu sunt dat.
Am vrut să o trimit la o mare școală de artă.
Dar, nu am putut.
O da. Da.
Stand, si un mesaj.
Ea încearcă să ștergă...
...numele lui Bai.
Încearcă să șteargă numele... lui Carmen.
Această artă este o mărturie...
...la tăcerea ei.
Aceasta este încercarea ei de a...
... lupta...
...a, o exorciza...
...durerea ei.
Îi poți vedea furia în stiloul ei.
Ea nu m-a părăsit.
Tocmai și-a pierdut războiul.
Desenul ei a fost încercarea ei de a spune ceea ce știa deja.
Li se dăruise mie stiind ca ea nu va putea fi niciodată cu mine.
Acel moment a fost despartirea finală.
Ea nu a venit să mă vadă și să-mi spună ce știu acum.
Într-o zi, voi afla de la ea.
Când nu vom înseamna nimic unul pentru celălalt.
Li nu e aici, bine?
Nu am venit să o văd.
Eu am nevoie să vorbesc cu tine.
Tu ești Glenda, nu?
- Da. - Li mi-a spus despre tine.
Doar câteva minute, bine? Uite, am nevoie de răspunsuri.
Du-te în parcul de lângă lagună. Voi fi acolo în zece minute.
Eram conștienta de voi înainte de a începe.
Ce vrei să spui înainte să începem?
Ei bine, Li mi-a spus totul.
Suntem prietene, știi.
Chestia cu notitele și cum te-a cunoscut,
și cum s-a ascuns să te privească.
Da desigur. Ea mă urmărea.
Da. E nebună.
Ea a înghițit una dintre cărțile tale triste
și s-a uitat zile întregi la pozele tale.
Când veneai...
...in restaurant,
Alergam sus și ii spuneam.
Ați fost vreodată voi doi...?
Îndrăgostiți? Nu. Suntem doar prieteni.
Știam că te urmărea.
Am fost la ea de multe ori.
Iti spiona reacțiile, astfel încât să te încurce.
Are un nou prieten mic.
- Skateboard-ul. - Hmm.
Lee nu putea face asta singura.
Asa de...
Nu ne-ai văzut niciodată.
E cam amuzant.
Îi tot spuneam ori lasă-l în pace
sau spuneți pur și simplu „Bună”.
Ești foarte răbdător.
Și știi restul poveștii.
Nu totul.
Ei bine, tot ce pot spune este că Li te iubește și a fost foarte fericită cu tine.
Atunci, de ce ar...
De ce ar dispărea?
Pentru că femeia cu care a fost înainte să te întorci s-a intors.
Carmen?
Vrei să-mi spui că e atât de simplu, că...
...Li doar a uitat de tot
ce sa întâmplat între noi cât ai clipi?
Arata ciudat, ea este și mai ciudata.
Dar de ce Carmen acum?
Nu era un lucru din trecutul ei?
Da.
Uite, se cunosc de ani în urmă.
Când Lee a început universitatea,
Carmen a ajutat-o,
chiar i-a plătit cursurile.
Lee nu are nimic, știi.
Deci spui că Li îi datorează,
deși simte că trebuie să-și arate recunoștința.
Nu este atât de simplu. Tu stii asta.
Atunci de ce, de ce ar face asta?
Ea trebuie să scape.
Ar putea scăpa cu mine.
Nu trebuie să scapi.
Bună ziua, colege.
Se pare că voi doi vă încurcați să veniți la Carmencita, nu?
Cam.
Huh. M-a sunat de 20 de ori.
Aruncă totul pentru un scriitor spaniol în vizită.
Hm. Cred că trebuia să ofere
niște faună locală care măcar au citit unele dintre cărțile sale.
Dar el nu va ști nimic despre noi.
Asta mă pune într-un umor extraordinar de prost. Hm.
Astăzi va fi Madrid împotriva Americii.
Reînvierea cuceririi, o șansă de a rescrie istoria.
Vino.
Nu vrei să ajungi la petrecere prea devreme.
domnule?
E, uh, a trecut mult timp de când nu am fumat.
Oh.
Revin la viciul scriitorilor la fel cum l-am lăsat.
Fumatul.
Produce o anxietate de vibrații de nivel scăzut
asta mă ajută să rămân în fața acelei pagini goale.
- Hmm. - Scrisul este în așteptare.
Trebuie să dominați acel timp mort dintre paragrafe și cuvinte.
Fumatul te face mai puternic decât semnele.
Când mă opresc, citesc diferit.
Hmm.
Noroc.
De unde o cunoști pe Carmen Lindo?
Eu nu.
Am fost la un panou cu ea odată.
Ai fost invitat la petrecere?
Nu am fost invitat.
Am venit să văd o femeie.
Acea lume universitară a ierarhiilor ți se potrivește chiar mai puțin decât mie.
Cine-i puicuta?
Numele ei este... Li Chao.
Ah!
Extraordinar... elevul meu.
Da, de aceea am venit.
Ea este... bo, bo, bo, bo?
A fost, sau este, nu știu.
Nu sunt sigur. De aceea trebuie să plec.
Nu-i pot spune nu lui Carmen.
Cu mult timp in urma,
Carmen și cu mine, am avut o aventură.
Și eram pe cale să ne căsătorim.
Cărțile ne-au unit și femeile ne-au despărțit.
Trebuie să te avertizez.
Profesorul Lindo a anunțat
cu foarte puțină modestie ca a fost angajată
De nu știu cine și va merge la Los Angeles.
Ca prieten, cred că ai făcut-o.
Oh!
Buna.
Aș dori să prezint un prieten.
Sunt sigur că vrei să vorbești cu el.
El este autorul cărții Trei în unu.
Ce mai faceţi?
Ce faci aici?
Am venit să te văd.
Acesta nu este un moment potrivit.
Nu mi-ai dat de ales.
Ar trebui să mergi.
Îmi vei provoca o problemă.
Și nu crezi că mi-ai provocat una?
...e un prieten foarte bun.
Și, de asemenea, un scriitor foarte talentat.
Sper să nu deranjeze.
Desigur că nu.
Li mi-a vorbit despre tine.
Eram nerăbdător să te cunosc.
În plus, voi doi ar trebui să vorbiți.
Hmm.
Stai cât vrei.
După cum spune Daria, „Nu cedez niciodată tentației de a fi dificil”.
- Hmm. - Nu, Li?
Sunt fericita.
pot sa te asigur
nu există sânge rău de partea mea.
Nu m-aș fi gândit mai puțin la tine dacă ar fi fost, draga mea.
Mm-hmm. „A pretinde,
- prefă-te doar că te prefaci." - Derrida.
Draga mea, nu poți cita pe altcineva?
Máximo, nu m-ai făcut să râd de 20 de ani.
Mm.
Și, iată-l.
Poartă uniforma lui.
Pun pariu că nu poartă șosete.
Garcia Pardo, iată prietenii tăi,
excelentii scriitori din Puerto Rico.
Spune-ne scriitori, Carmen.
Editorul meu îmi spune, pentru mărimea Puerto Rico,
importă o cantitate extraordinară de cărți din Spania.
Poate că nu ați observat, dar vorbim la fel de spaniolă
ca orice altă țară din America Latină.
Da, dar tu faci parte din monstrul din nord.
Cum îl numește José Martí, unchiul Sam.
Asta nu ne face mai puțin o națiune
decât Spania, Argentina sau Mexic.
În Spania, un scriitor poate fi un profesionist.
E mai greu să faci asta aici.
Madrid, Barcelona sunt industrii culturale
unde scriitorii pot trăi scriind.
Nu putem decât să visăm să scriem pentru lume.
Nicio dezamăgire nu duce la literatură.
Dezamăgirea nu creează cititori.
Și îmi place să fiu citit.
Hmm.
- Huh. - Asa de,
chiar nu te-a invitat nimeni pe insula?
Ei bine, de fapt, nu.
Nu un grup de cititori fascinați?
Nu vreo universitate sau institut cultural de undeva de aici?
Spania ți-a finanțat călătoria pentru a promova cultura spaniolă pentru a vinde mai multe cărți, nu?
Și ce e în neregulă cu asta?
Tu ai succesul principal
scrierea în vânzări simple.
Percep puțină frustrare.
Poate că Puerto Rico este o insulă atât de mică
- are de-a face cu asta. - Poate.
Spania a fost întotdeauna provincială
în comparatie cu noi. Nu-și dă seama.
E incapabilă de orice umilință.
Tu și compatrioții tăi trăiti într-o bulă
în interiorul propriilor voastre capete.
Nu-ți elimina frustrarea pe Spania.
Nu suntem dușmanul tău.
Un scriitor este un atlet al picioarelor.
Și asta este problema
- și tragedia cu Garcia Pardo. - Suficient.
Garcia Pardo este un invitat.
Nu este tratamentul pe care îl merită.
Și ce tratament este?
Vino. Mai am pe cineva să vă prezint.
Ce făceai?
Nu pot vorbi acum.
- Deci când? - Mai tarziu.
Mai târziu-mai târziu sau mai târziu-niciodată?
Mai tarziu.
Ce s-a întâmplat?
Sunt speriata.
Din ce? De ce?
Pentru că sunt singura.
O ai pe Carmen.
Și poți fi cu mine.
E la fel.
Nu este adevarat. Hai doar sa--
Putem repara asta. Să vorbim doar despre asta.
Ți-am spus, nu pot. Nu aici, nu acum.
Și să nu crezi că Carmen este un pat de trandafiri
și să nu crezi că nu-mi pasă de tine.
Sunt prinsa.
De ce ai spune asta?
Cum ești prins?
Pentru că pot să-mi pierd singura cale de ieșire.
Deci chiar pleci din Puerto Rico?
Și.
Sper cu adevărat că ea te ajută cu arta ta, Li.
Trebuie să-ți împlinești talentul.
Și.
Deci, asta este?
- Nu? - eu--
- Hmm? - - Promit că ne vom revedea.
Ai cunoscut-o pe Glenda?
- Buna ziua. - Nu.
Lucrăm în același restaurant.
Da, mă bucur să te cunosc.
- Ești prietenul lui Li? - Mm-hmm.
- Încântat. - La fel şi eu.
Carmen te cheamă.
Ah. Li, mergem?
Aștepta. Aștepta.
Haide.
„A acorda atenție unui alt om este cea mai pură și mai rară formă de iubire.”
Fericirea este legată de speranță.
Sper că Li se va întoarce.
Am sperat la fericire.
Am sperat la imposibil.
Anxietatea pe care am simțit-o a fost doar comparabilă
cu așteptarea mesajelor ei,
când mă tem că am pierdut pe cineva
Nu am găsit.
Asta are gust de agonie finală...
...absența absurdă a unui corp
și sufletul în care credeam avea fața oarba.
Scriitor?
Scriitorul meu?
Li, intră. Haide.
Am învățat să trăiesc cu nevoi minime.
Lesbianismul meu este o ironie.
Nu am cunoscut niciodată sentimentul de respect,
de a fi la același nivel cu o altă ființă umană
cum am făcut cu tine.
Nu știu ce înseamnă să fii libera să scapi.
Trebuie să plec departe.
Aceasta este încercarea mea de a spune,
„Îmi pare rău.”
Acesta a fost răspunsul la „De ce eu?”
De ce eu eram acela.
Ea a fost cealaltă jumătate a mea.
Jumătatea imposibilă a două corpuri care nu au învățat
să se recunoască în altcineva.
Orașul cu tot ce-i mai rămăsese.
Teritoriul căreia îi aparținea.
Tot ce avea.
N-am putut niciodată să părăsesc acest oraș pe care mergeam fără rușine,
Folosindu-l ca pagină goală.
Agonia m-a legat pentru totdeauna de străzile sale.
Vreau să scriu.
Oricum.
Subtitrare tradusă în română de R.O.D.