ST. CHARLES I ILLINOIS
Hallo?
-Terry? -Hva er det?
De ringer fra dr. Santwanis kontor.
-Skal jeg bli med? -Ja.
Greit.
Hei, doktor.
Ja, kusinen min.
Dette er kusinen hennes.
Skjelvingen er omtrent slik den var til å begynne med.
Nei. Den er ikke slik den var i starten. Den er litt bedre.
-Det skal vi gjøre. -Greit, Laura.
Takk for at du ringte.
-Takk. Ha det. -Greit, ha det.
Jeg har en skjelving i høyre arm som irriterer livet av meg.
Vi har aldri hatt helseproblemer før.
Og plutselig har vi det.
Jeg tror vi kommer til et punkt i livet der vi må ta en beslutning.
Niks, ikke ennå.
Jeg tror vi må flytte nå. Det er for mye...
...for mye å vedlikeholde.
Vi er i en alder der jeg tror
vi må kvitte oss med det og selge.
Det vil bli en stor forandring for oss.
Og hvor skal vi flytte? Jeg er usikker.
Det må være en beslutning vi begge er enige om.
Jeg tror vi er klare.
Vi skal til Edmonton.
Familien sa det er noen fine steder der,
og kanskje vi kunne være interesserte i å flytte tilbake dit.
Jeg gleder meg ikke akkurat til å dra til det kalde nord.
Jeg bryr meg ikke om hvor vi drar.
Så lenge vi er sammen, er vi fornøyde.
EDMONTON I ALBERTA CANADA
Tante Terry har vært klippen vår.
Du var kanskje langt unna,
men du var alltid klippen min.
-Jepp. -Du var klippen min
fra den dagen du ble født.
Det stemmer.
Hvis du trenger noe, spør du oss.
Derfor er vi her.
For å finne et fint sted å bo
så dere tar beslutningen som passer dere.
Vi prøver å finne svarene.
-Ja visst. -Ja.
Så langt vet vi ikke hva svaret er.
De har alltid vært i livet mitt.
Jeg var 13. Du var 11.
TERRYS NIESE
De har alltid vært tante Terry og tante Pat.
Tante Terry har alltid vært det stabile i livet mitt.
Det var hun som alltid stilte opp.
Det var hun som alltid passet på meg
midt i kaoset vi levde i.
Tante Terry og jeg har et fantastisk forhold.
Hun er som en mor for meg.
Så det er et kjempesterkt bånd mellom oss to.
Jeg er glad i de andre,
men Diana er spesiell.
Hun er som datteren jeg aldri fikk.
Hun var forskjellen i livet mitt.
Hun var der da jeg ble døpt og da jeg gikk ut av videregående.
Hun sendte meg på universitetet.
Det var hun som hørte meg da jeg sa jeg ville bli lærer.
Jeg hadde aldri hatt det jeg har i dag uten henne. Aldri.
Så jeg skylder alt til henne...
...og bare henne.
Visste ikke at de var homofile før for tre år siden.
Jeg følte at jeg levde på en løgn,
så jeg sa til Pat:
"Neste gang Diana kommer, skal jeg si det."
Hun kom, og jeg var veldig nervøs.
Jeg så at hun ikke var seg selv,
og forsto ikke hva som foregikk.
Jeg så Pat si til Terry:
"Du må si det før operasjonen."
Vi hadde en deilig middag og jeg hadde ennå ikke sagt det,
og jeg ble mer nervøs, for jeg ville ikke miste hennes kjærlighet.
Så Pat sa: "Det er best du sier det."
Så jeg kom tilbake med desserten
og sa: "Diana, jeg har noe å fortelle deg.
Vi er homofile."
Hun skalv og begynte å gråte.
Jeg omfavnet henne og sa:
"Jeg bryr meg ikke."
Hun var fantastisk.
Så sa jeg: "Du kan dra hjem og si det til de andre hvis du vil.
Jeg bryr meg ikke.
Det var deg jeg ville si det til."
Nå kan du fortelle historiene dine.
Siden den dagen har det vært som om en byrde
ble løftet av skuldrene mine.
Hvor lenge har dere vært sammen? I 68 år?
-Sekstifem og et halvt. Pluss. -Sekstifem og et halvt år.
Ble du ikke sjokkert da jeg sa det?
Nei. Jeg tenkte aldri på det. Jeg så...
Terry var en rollemodell for meg. Det falt meg ikke inn.
DIANAS BROR/TERRYS NEVØ
Jeg brydde meg ikke.
-Jeg er så glad i dem. -Uvesentlig.
Jeg ville ikke at noe skulle endre seg.
Jeg ble oppfostret av en homofob fyllik som var utro...
Han innprentet i meg at det var veldig ille.
Broren hennes, Tom, faren min, sa:
"Hun må bli knullet av en stor svart fyr...
...for å bli streit."
Det sa han hele tiden. Edru, ikke full.
Så jeg sa til Terry: "Han sier du er lesbisk."
Hun så på meg og sa: "Det er vi ikke.
Det er dyrt å bo i USA, og vi er bare veldig gode venner
som bor sammen."
Så jeg tenkte ikke mer på det, for det var det hun sa.
EN ORIGINALDOKUMENTAR FRA NETFLIX
Jeg hadde en gang en hemmelig kjærlighet
Som bodde i mitt hjerte
Altfor tidlig ble min hemmelige kjærlighet
Utålmodig etter å slippe fri
Nå roper jeg det ut
Fra den høyeste topp
Sa det til og med til de gylne liljene
Endelig
Er hjertet mitt en åpen dør
Og min hemmelige kjærlighet er ikke lenger
Hemmelig
Jeg må si at jeg ble sjokkert da jeg fant det ut.
Sjokkert.
Jeg er så glad i tante Terry.
Jeg følte meg bare litt sveket over at hun ikke sa det til oss før.
Vi har alle gjort ting...
DIANAS SØSTER/TERRYS NIESE
...men har vi levd på en løgn i hvor mange år?
Noen og seksti år.
Som om...
Men nå ser jeg på dette, bestemor Rosie døde i 2001,
og Terry og Pat har navnene sine der.
Bestemor Rosie betrodde seg til meg.
Hun kalte dem jentene.
Sa de bodde sammen i Chicago fordi det var tryggere å være to.
Hun antok tante Terry ville treffe noen og gifte seg.
Så bestemor ante det ikke.
Det er hardt for meg å høre at tante er lesbisk.
Bestemor ville ikke ha forstått det.
Moren min ville ikke forstått det.
Hun hadde antakelig utstøtt meg.
Pappa og jeg snakket mye sammen.
Jeg kom hjem fra ballsesongen
med en flaske sprit til ham fra USA,
og så hadde han og jeg en liten fest.
Jeg hadde mye moro med ham.
Jeg tror han visste det.
Men pappa var veldig forståelsesfull.
Jeg var glad i mamma, men hun var ikke så forståelsesfull.
Pappa likte Pat veldig godt.
Han sa han heller ville se meg slik enn gift med en
som behandlet meg dårlig.
Jeg gråter når jeg tenker på pappa.
Han var et godt menneske.
Jeg skulle gjerne sett mannen hennes, Jack, begravet her.
Terry og Pat burde være sammen.
Jeg stiller ikke spørsmålstegn ved det,
men bestefar burde være her med Rosie...
TIL MINNE OM JACK J DONAHUE 1881-1965
...for han er her helt alene.
Og nå forstår jeg det.
Alle de årene de har vært sammen,
og så har de skjult dette for oss, men de burde gifte seg.
Det er ikke bra å leve i synd.
Det blir en fin ettermiddag. Dere kommer til å like stedet.
Tror du det er bedre enn det første?
Jeg vet ikke.
Det avhenger av hva de tilbyr, og jeg tror alt handler om støtte nå.
Om at dere blir tatt vare på
og får omsorgen dere fortjener.
-Ja. -Hvis noe skjer med en av dere
må vi sørge for at den andre blir støttet.
Uansett hva det koster.
Hva om jeg lever til jeg blir 106, som bestemor?
Da kan du stole på at jeg bærer deg.
Jeg gjør det.
Så langt har jeg ingen følelser for Edmonton...
...unntatt for deg.
Og det er annerledes.
Tante Pat har stilt opp.
Hun har vært snill mot meg.
Om dere vil flytte hit...
Jeg vet fremdeles ikke om hun er snill mot meg
fordi hun tror hun må,
på grunn av det tante Terry føler for meg,
eller om hun er snill mot meg fordi hun virkelig vil.
Det er bare slik jeg alltid har følt det.
Det føles ikke ekte.
Det føles ikke oppriktig.
Det føles påtatt fra begge sider.
Dette åpner opp et helt nytt liv for dere.
Håper jeg liker det.
Pat slipper meg ikke inn, og aksepterer bare at jeg er der.
Det har alltid vært en konkurranse.
Og bare lite grann.
Jeg tror vi begge spiller et spill.
Balansen mellom privatliv og jobb vil lide.
Jeg tror vi begge later som på grunn av tante Terry.
Dette er en standard ettroms, og den har balkong.
Denne er fin til å være ettroms.
Ja, faktisk.
-Plass til alt, eller ikke helt? -Ikke helt.
Så på veien har vi salongen. Vi går rett hit.
Vi har ikke hatt samkjønnede par, men familiemedlemmer som er det.
Men ingen beboere ennå.
Om det var det, ville det blitt akseptert?
Det tror jeg.
Jeg vet ikke om dere merker samholdet vårt,
men overalt vi går, sier de hei.
Alt handler om folk.
Om hvem du er, og så legningen.
Ja vel.
For vi er et par.
Det er flott.
Og vi har vært et par i mange år.
-Hvor mange? -Hvor mange år?
Sekstifem og et halvt.
Så dere var pionerer i en tid da det var upopulært?
-Stemmer. -Nemlig. På 40-tallet.
Jeg synes det er fantastisk.
Hva har du tilgjengelig nå?
En ettroms. Det er alt.
-Jeg vil ikke ha den. -Alt er på venteliste.
Ett rom er for lite.
-Vi må selge huset... -Ja.
...og det kan ta en stund.
Hvordan er markedet nå?
-Ikke så bra. -Ikke bra.
Ikke særlig bra.
Tante Pat lager hindringer overalt.
Jeg tror ikke hun vil flytte hit,
for da har tante Terry noen andre i livet i tillegg til henne.
Hun har aldri måttet dele tante Terry med noen.
Der er bestemor Rosie.
-Der er Brian og Diana. -Ja.
Vi har en god familie.
Vi stiller opp for hverandre.
Men jeg mener
at Pat har holdt Terry unna.
Her er bestefar og Paul.
Vakkert.
Jeg tror Terry ville vært nær
familien sin, om ikke for Pat.
Så kanskje det er roten til striden,
nemlig at Pat på en måte stjal henne vekk.
Sytti. Jøsses.
Alle elsker Terry.
Jeg tror de tolererer meg bare på grunn av Terry.
De tolererer meg.
Slik er det.
CHICAGO I ILLINOIS
-Hei! -Godt nytt år!
Godt nytt år!
Visste dere at jeg var hjemme?
-Godt å se dere. -Kom inn.
-Hei, Jack. Står til? -Hvordan går det?
Bra. Med deg?
Hvordan går det?
-Bra. -Hei, Jack.
Godt å se deg.
-Fint å se deg. -Jeg tar jakkene.
Jeg tar drinkbestillingene. Vil du ha whisky?
-Jeg tar whisky og vann. -Whisky?
-Whisky og vann. -Ja, takk.
Jeg tar en veldig svak whisky.
En svak whisky.
-Med vann. -Greit.
Men du vet at familien er der, og vi er glade i dem.
Jeg vet det.
De vil at vi skal flytte tilbake.
Edmonton er nok en fin by, men hjertet sier nei.
-Ja. -Det er for kaldt.
Vurderer dere å flytte til varmere strøk?
Vet du hva?
Hvis dere blir med.
Jeg er klar for reising.
Det er vanskelig å dra fra venner,
-det vet du, John. -Selvsagt.
Jeg vet det.
Husker dere vi hadde store fester?
Herregud, ja.
For Guds skyld.
Venner er...
De er egentlig alt.
Ofte er venner nærmere enn familie.
Takk. Du og du, dette ser godt ut.
Det er en enkel middag.
Takk og lov for at vi møtte dere.
-Skål for deg, Jack. -Disse to karene fra Chicago.
-Ja. Hva de nå heter. -De beste.
Kom dere jenter på 50- eller 60-tallet?
Ja, jeg kom i 46 og spilte profesjonelt i fire år.
-Ja vel. -Jeg flyttet hit i juli 1950.
Men en stund ville vi ikke møte noen.
Vi var så glade for å være alene og borte fra Canada.
Du måtte være forsiktig på 40-tallet.
Vi måtte være forsiktige sent på 50-tallet og tidlig på 60-tallet.
Ja.
-Absolutt. -Fryktelig.
VÅR STØRSTE FORBANNELSE: HOMOFILI!
To av tre amerikanere ser på homofile
med avsky, ubehag eller frykt.
ER BARNET DITT HOMOSEKSUELT?
Det kan være noen her.
Jenter som blir lesbiske.
BETJENT JOHN SORENSON
MORAL- OG UNGDOMSPATRULJEN
Vi vet ikke. Én av tre av dere blir skeive.
Og dere blir tatt.
Ikke tro at dere ikke blir tatt,
og resten av livet blir et rent helvete.
De homoseksuelle reagerer ved å gå under jorden.
På den tiden ble barer som var mistenkte for å være lesbe-barer
ofte gjennomsøkt, og hvis kvinnene ikke hadde på seg...
Jeg tror det var tre typer kvinneklær...
FORFATTER
MANUSREDAKTØR
...ble de arrestert og satt i fengsel. Det var tøft.
POLITIET GJENNOMSØKER TRE HOMOBARER
POLITIET TAR 23 I MORALAKSJON
Var du på bar, sjekket de deg med lommelykt.
HOMOKAFÉ: 103 TATT
AKTIVIST OG TIDLIGERE BAREIER
Og når du kom ut, hvis du hadde herrebukser på,
havnet du i svartemarja.
Du etterlignet en mann.
NITTI ARRESTERT I MIDNATTSRASSIA 89 MENN OG 14 KVINNER
POLITI
Jeg ble aldri tatt i rassia. Jeg hoppet ut av vinduer og løp.
USA KVITTER SEG MED HOMOFILE 126 SPARKET
Jeg takker Chicagos borgere
for deres tillitserklæring til mitt arbeid.
Gamle Daley...
...fikk mange av vennene mine sparket,
fordi de trykte navnet på alle og hva de jobbet med.
Lærere og professorer og rektorer
mistet jobben.
PROFESSOR TILTALT FOR SODOMI
Det er mange historier om folk som mistet jobben og begikk selvmord.
Noen mistet omsorgsretten.
REDAKTØR OG FORFATTER
Skilsmisser og alt mulig kunne skje
som resultat av barrassiaene.
Vi gikk aldri på de barene.
Vi gikk aldri på bar.
Vi ville ikke bli sendt tilbake til Canada.
De hadde en rassia.
Å ja.
-Dere var immigranter. -Ja.
Dere kunne ikke forkludre det.
Vi hadde grønt kort.
Jeg tror de fleste møttes på fest.
Ja, jeg husker jeg var på de festene.
Alle vi jentene gikk dit og danset vilt og uhemmet.
Den eneste gangen du slo ut håret var når du gikk ut
og var sammen med dine egne.
Har dere tenkt på å gifte dere?
-Nei. -Ja. Jeg har det.
-Ja, men han... -Med hvem?
Med deg.
Er det noe du ikke har fortalt meg?
Har du tenkt på det?
Forleden dag sa de at det nå er lovlig å gifte seg i Illinois.
Ja.
Og jeg sa til Terry: "Hva tror du, kjære?"
Hun sa: "Jeg vet ikke helt."
Venter du fremdeles?
Jeg er ikke sikker ennå, Jack.
Vi visste ikke at dere tenkte på det. Det er flott.
Jeg synes det er fint.
Jeg har ingen grunn til det.
Ikke? Nei vel.
Alt går som det skal akkurat nå.
Jeg føler det på samme måte.
Jeg elsker ingen andre så høyt som jeg elsker ham.
Nemlig.
Jeg føler det samme.
Vi har alt på stell,
-og det er egentlig ingen grunn til det. -Men...
...hvorfor ikke?
Vi bodde i Chicago
i 42 eller 43 år, tror jeg.
Michigan Avenue er så fin nå.
De har boulevarder, og om våren...
Jeg skulle gjerne kjørt en sånn.
Ja, en Segway.
Vi jobbet på samme kontor i 26 år.
Folk sier: "Hvordan kunne dere bo sammen
og jobbe sammen i 26 år?"
Det gikk helt fint å jobbe sammen.
Vi jobbet for Watson & Boaler, et eksklusivt interiørbyrå.
Og vi hadde rike kunder.
Når vi var på kontoret, var vi helt profesjonelle.
Vi hadde alltid kjoler og høye hæler, og brukte sminke og leppestift.
Alt sammen, alltid.
Vi så ut som damer, og jeg tror folk vi møtte, likte det.
Ingen som ikke var homofile visste noe.
De trodde vi bare var gode venner, og det var vi selvsagt.
Svært gode venner.
-Hei sann. -Hei.
Disse damene var noen av de første leieboerne her.
På en vindfull dag som i dag
-hørte du bygningen... -Knirke.
-Det skjer sikkert ennå. -Her?
-Ja. -Nei, vi hører ingen knirking.
Husker dere et hull i bakken?
-Å ja. -Jeg husker det var så dypt.
Vi bodde rett der borte.
Ser du den kirken? Vi bodde svært nær.
Cirka fire kvartaler derfra.
-I gamlebyen? -Ja.
Jøsses, ja.
Det er lenge siden vi har sett leiligheten vår.
Vi bodde i andre etasje, og da vi fant stedet,
sa husverten vår: "Jeg gir aldri slipp på dere."
Og det gjorde han ikke. Vi bodde her i 20 år.
Vi elsket å bo her. Det var flott.
Området er så fantastisk.
Vi bare gikk bort hit og tok bussen.
Vi var på jobb 10-15 minutter senere.
BUSSTOPP
OBSERVATORIUM
Du godeste.
Du var mottaker.
-Jeg var allrounder. -Fantastisk.
Måtte dere virkelig spille i kjole?
-Ja, det gjorde vi. -Jøss.
-Skled dere inn til baser? -Ja, det gjorde vi alle.
Gi deg.
Vi hadde en jente som stjal 201 baser på ett år.
Ingen mann har klart det.
Milde himmel.
Dette lille kortet er så morsomt.
Når folk får vite at du spilte i All-American
fra filmen A League of Their Own blir de så oppglødde.
Og når du gir dem et kort, sjokkerer det dem.
Det er så morsomt at et lite kort har gjort så mange så glade.
Og alle jentene sier det samme.
Så jeg prøver å ha et par i vesken.
All-American-baseball får ut jentenes baseball-liga
til vårtrening i Alexandria i Virginia.
Greit, jenter. Spill ball.
Drømmen min gikk i oppfyllelse, for jeg husker jeg sa til pappa:
"Min drøm er å spille ballspill hele dagen."
Og det skjedde.
Og en som faktisk ble betalt for å spille, var Terry Donahue.
MOTTAKER-ALLROUNDER
STEMMEN TIL MARY MRUGALSKI
Terry spilte under andre verdenskrig
på det de kalte All-Americans baseball-liga for jenter.
Phillip Wrigley, som eide Cubs,
fikk ideen om å fylle stadionene med kvinnelige spillere.
HJEMMEBANEN TIL CHICAGO CUBS
Så han sendte ut speidere i USA og Canada
for å finne de beste softball-spillerne.
Han fikk 200 av dem til Wrigley Field,
og ut fra de 200 valgte han 60 jenter til fire lag.
Så valgte han byer i Midtvesten som Rockford,
Kenosha, Racine,
South Bend
og Peoria
til ligaen han dannet.
A-LAGS-BASEBALL FOR JENTER
Og som kanadier...
MOTTAKER
...var vi svært glade for at Wrigley inkluderte Canada.
Det var også et par jenter fra Cuba.
Her er den gamle traktoren.
Oi. Det gamle våningsbygget.
Her er pappa som holder meg.
Det var et lykkelig hjem.
Jeg ble født og vokste opp på en gård i Melaval i Saskatchewan.
Dette var selvsagt under depresjonen,
så vi hadde ingen penger, og etter leksene var gjort,
hva skulle man gjøre?
Så jeg var ute og spilte med broren min.
Han var en glimrende spiller
og jeg tror han gjorde meg bedre, for han kastet markkrypere,
du vet hvordan brødre er, de vil du skal bomme,
og kastet dem hardere og slo dem hardere mot meg.
Så jeg tror det var heldig for meg.
Da speideren kom, hvor gammel var du og hvilken klasse gikk du i?
Da jeg spilte softball på skolen
ble jeg rekruttert fra laget i Moose Jaw
for å spille der i feriene når det var skolefri.
Da speideren fra USA kom, var jeg 19 år.
Og flyttet hit da jeg var 20.
Jeg kom i 1946, helt alene.
Jeg visste ingenting om Chicago, hvor stort det var eller noe.
Jeg visste bare at jeg skulle prøvespille, og kunne knapt vente.
Så ble jeg ropt opp.
Jeg løp ut som shortstop, og så begynte de å slå baller.
Og jeg hadde en god dag den dagen, for jeg tok imot mange baller,
løp etter dem og tok dem.
Så fikk jeg en stygg ball som ga meg et kutt i øyenbrynet.
Jeg gikk ut på sidelinjen, og de sa: "Hun må sy."
Men jeg sa: "Nei, sett på et plaster. Jeg går ut igjen, jeg er ikke ferdig."
ØYEKUTT
De tenkte antakelig: "Det er en tøff jente."
Så kom utvelgelsesdagen,
den var uforglemmelig.
Det var et stort rom med alle de unge jentene
som prøvde å komme med.
Navnet mitt ble ikke ropt opp,
så jeg tenkte:
"Da må jeg vel reise hjem og si at jeg ikke var god nok."
Så ble navnet mitt ropt opp til Peoria Redwings.
Jeg var den gladeste jenta i rommet.
Jeg ble hos dem i alle fire årene, og de byttet meg aldri.
Disse kvinnene la grunnlaget...
FORFATTER
MANUSREDAKTØR
...for kvinnelige idrettsutøvere som fulgte dem.
Opp med hodet.
Rett i ryggen.
Og sitt.
Selv om de måtte gjennom alle slags hindringer
for å få spille.
De måtte gå på sjarmskole...
Ikke slurp.
...og lære seg å påføre sminke.
Vi skulle se ut som damer og spille som menn,
så det gjorde vi.
Du kan ikke skli i den.
Dette var uniformen vår.
Den måtte være 15 cm over kneet og hadde skjørt.
"Tiby" Eisen sklir hjem og skrubber seg opp.
Bedre med et skrubbsår enn bukser, ikke sant, jenter?
Folk trodde de skulle komme og le av oss.
Kvinner i skjørt som spilte baseball.
Men da de kom og så hvor gode vi var,
kom de tilbake hver kveld.
Og i 1948 trakk ligaen vår til seg en million folk.
Jeg tror de var feminister.
De spilte baseball, for Gud skyld.
Kvinner gjorde ikke det.
Det hadde mot til å gjøre noe så annerledes
på en tid da annerledes ikke ble sett på som noe bra.
Det var en flott gruppe.
Min gode venn Betty
spilte på samme lag som meg.
Hun sa: "Terry, jeg vet ikke om du vet noe om dette,
men disse kvinnene går sammen og tar andre kvinner."
Jeg sa: "Det vet jeg ikke."
Hun sa: "Jeg ville bare si ifra om
hva som skjer, så du vet det."
Jeg hadde aldri hørt om disse jentene.
Jeg visste ikke hvem som var hvem,
men Betty og jeg tok ingen sjanser.
Vi låste døra.
Vi flyttet kommoden
og stolene opp mot døra.
For vi ville ikke ha dem på rommet vårt.
Jeg visste ikke hva jeg skulle tro før jeg møtte Pat.
Jeg vet ikke hva som skjedde, men noe var det.
Det var en av de beste dagene i mitt liv
da jeg møtte henne den søndagsmorgenen på hockeybanen i Moose Jaw.
Jeg tror jeg var 18.
Hun var vel 22. Ja.
Så alt begynte i 1947.
Det virker som et annet liv.
Vi ler, for vi tenker: "Hvordan er det mulig?"
Så mange år siden, og likevel...
...virker det som det var i går.
Vi gikk på skøyter sammen en kveld.
Ved neste hjørne gikk hun én vei og jeg en annen.
Hun sa: "Her", og ga meg et papir.
Jeg kunne knapt vente til jeg kom til neste lys.
Det var et vakkert brev fra Pat.
Hun sier: "Jeg er leser.
Jeg leser mange historier,
men ingen hvor en kvinne har elsket en annen kvinne."
Så sier hun: "Mest av alt håper jeg at det er gjensidig."
Jeg ville snu og løpe tilbake.
Vi ble nesten innelåst i en kirke en gang.
For det var sandstorm.
Vi gikk på hovedgata og kysset hverandre.
Ingen kunne se oss på grunn av sandstormen.
Det var vanskelig å være sammen.
Det var det.
Én gang sjekket vi inn på et hotell uten bagasje eller noe.
Utrolig at vi gjorde det.
Og jeg var godt kjent der på grunn av idretten.
-Og vi spilte hockey. -Ja.
Bildene våre var i avisen. Herregud.
Det var ikke det lureste.
WILDCATS KVESSER KLØRNE
Men da jeg fikk henne til gården, var det fint.
Når det ble ferie,
gledet jeg meg til å dra hjem og sa til Pat:
"Du blir med meg hjem,
og jeg garanterer et fint opphold."
Da hun sa: "Det kan jeg ikke", sa jeg: "Gjør det.
Vær på toget og jeg venter på stasjonen."
Så gikk Pat av toget.
Og vi koste oss.
I mellomtiden var jeg sammen med Bill fra Peoria,
og han kjørte helt opp til Canada.
Jeg sa: "Du kan komme, men ikke ta med en ring."
Han kom inn hoveddøra, og jeg gikk ut bakdøra med Terry.
Jeg giftet meg nesten da jeg var 18,
men den unge mannen jeg var forlovet med...
...døde.
Så ble jeg sammen med en annen.
Dette var under krigen.
Ble sammen med en annen mann som var pilot, og han ble drept.
Deretter ble jeg sammen med sønnen til en gårdbruker.
Han satt på en traktor som veltet,
og han døde.
Alle disse underlige tingene skjedde, og jeg tenkte:
"Det er ikke dette jeg skal gjøre."
Det var før jeg møtte Terry.
-Og det forandret alt. -Ja.
Du var skjebnebestemt for meg.
Jeg tror du har rett.
Men menn var interesserte i både Pat og meg.
Herregud. Jeg var sammen med en fyr, Glen.
Glen og jeg kjørte ned i 1949.
Vi reiste med laget hennes i to uker.
Vi så på dem spille, og det var fantastisk.
Terry og jeg delte rom
og han måtte bo på hotell.
KJÆRLIG HILSEN PAT
Jeg var rikstelefonoperatør. Jeg fant henne alltid.
Dette er sprøtt. Det var etter sesongen, og du kjøpte den gamle bilen.
-Ja. -Med de andre jentene.
De kjørte fra Chicago tilbake til Moose Jaw.
Det er 240 mil.
Jeg fant henne på veien. Så fant jeg et motell, og hun var der.
Jeg slapp ikke unna med noe.
Men jeg ble sjokkert da Pat ringte.
"Hei, Terry."
Hun klikket nesten.
Moren og faren til Glen ville at vi skulle gifte oss.
Søsteren kom etter meg.
Broren hans var ute etter meg og jeg sa: "Terry, vi må dra.
Vi må vekk herfra."
Pat sa vi var de eneste i verden.
Jeg sa: "Da drar vil til USA."
Vi tenkte det var enklere å være oss selv.
Men vi kjente ingen. Vi var bare glade for å være sammen.
Jeg spilte baseball og Pat fikk seg jobb.
Så dro jeg gjennom etter sesongslutt for å treffe pappa.
Jeg sa til Pat at jeg kom tilbake.
Jeg kom tilbake og fikk meg jobb.
VELKOMMEN HJEM, TERRY
Vi leide en møblert leilighet.
Den hadde to rom.
Det var en stor, gammel, brun stol der som rommet oss begge.
Det var vanskelig å møte hyggelige folk,
noe vi gjorde etter en stund.
Vi var svært forsiktige.
Seriøst? Du er ikke sikker ennå.
Hvilket år? Når er du klar?
Jeg er bekymret for å si noe til Al.
Jeg hadde fem brødre, og har mistet alle unntatt én.
Han er tre år yngre enn meg og vi står hverandre veldig nær.
Jeg er veldig glad i ham.
Og han er glad i Terry.
Vi snakket på telefonen og jeg bare buste ut med det.
Jeg sa: "Du vet, Terry og jeg har vært...
...sammen lenge. I mange år."
Så sa jeg:
"Vi vurderer å gifte oss."
Lang stillhet.
Så sa han: "Det kan du ikke. Det skader familien."
Jeg sa: "Hvordan kan det skade familien?"
Han sa: "Du får ikke si det til noen i min familie."
Jeg tenkte at han ville reagere slik.
Jeg liker Al. Han er en fin fyr, men veldig trangsynt.
Jeg sa: "Jeg håper du ombestemmer deg."
Hva annet kunne jeg si?
Så hvis vi bestemmer oss for å gifte oss, gjør vi det...
...uansett.
Ja. Han har ikke noe å si.
Nei.
Og...
Og hvis han ikke aksepterer det, er det hans problem.
Jeg tror ikke han forlater sin eneste søster.
Jeg tror ikke det skjer.
Jeg ble født i Cabri i Saskatchewan
den 27. september 1928.
Jeg hadde fem brødre og en søster.
Det var sju av oss.
Vi hadde en fin gård. Vi hadde klipper.
Jeg pleide å gå opp dit og skrive dikt.
Vi hadde bekker, en demning og hester.
Pappa hadde et lite meieri,
og leverte melk til folk i byen.
Jeg hadde to brødre i Flyvåpenet under krigen.
Min bror Wally...
...var min mors favorittbarn.
Han var favoritten hennes.
Han ville bli pilot, men var bare 17 år.
Hun signerte så han kunne verve seg.
Han dro til England på 19-årsdagen.
Du og du.
Han fullførte alle flygingene, hele tjenesteturen.
Så lånte de ham til én flyging til, og han ble drept.
Skutt ned over Tyskland.
Mor døde to år senere.
Av hjertesorg, tror jeg.
Jeg var bare 15 da hun døde.
Etter at moren min døde,
giftet faren min seg på nytt.
Så jeg fikk en stemor,
en stesøster og to stebrødre.
Vi syntes ikke hun var verdens beste mor.
De kunne reise vekk en helg,
og låste all den gode maten inne i kjelleren.
Hva slags husholdning er det?
I 1959 ble faren min og stemoren min drept
på en jernbaneovergang.
Toget traff dem, og begge ble drept.
Moren og faren til Terry kom i begravelsen.
De var så snille mot meg.
Etter at moren min døde,
traff jeg foreldrene til Terry.
Det første Terrys far sa, var: "Jeg skal adoptere deg."
PAT OG PAPPA
Terry og familien hennes var glade i meg, og viste det.
Det er dette alle trenger.
Du følte deg elsket og tatt vare på.
Det er bra.
Det er slik de klinker. Hører du?
Ja. Det er flott.
Vi skulle skrive en morsom sang til dere,
men jeg kom bare på en kjærlighetssang.
-Å -Det er bra.
Hjertet mitt.
Det er en kjærlighetssang.
-Eh? -Ja.
"Eh." Det er kanadisk.
Du er min kjærlighet
Så mange år sammen
Og mange flere igjen
Håper jeg.
Du er min kjærlighet
Så mange år sammen
Og mange flere igjen
Du er min kjærlighet
Så vakkert.
Chester!
Etter den sangen tror jeg vi må gifte oss, Tammy.
Greit?
Kan jeg være brudepike?
Du kan være brudepike.
-Kan jeg være forlover? -Ja, du kan være forloveren min.
Ja.
Herregud.
-Greit for deg, Pat? -Ja, vi gjør det.
Du er min kjærlighet
Hvordan har det gått med øvelsene?
-Bra. -Har du gjort dem?
Jeg har gjort dem.
Hva har du vansker med?
FYSIOTERAPEUT
Det er hoften.
-Hoften? Ja vel. -Ja.
For du har byttet ut begge.
-Ja. Begge ble byttet ut. -Ja.
Det er viktig å være aktiv på grunn av Parkinsons
og også for hoftene, og bare holde seg i aktivitet.
Jeg liker disse øvelsene
fordi de ikke tar en evighet.
Jeg vil se hvor godt du kommer opp fra stolen.
-Én. -Sånn ja.
-To. -Det er jenta si.
-Tre. -Armene opp litt høyere.
-Fire. -Bra.
Fem.
Bra.
Seks.
-Sju. -Vakkert.
Åtte.
-Bra. Slapp av. -Jeg tar ti.
Vil du ta ti? Du klarer det.
-Ni. -Det er idrettsutøveren i deg.
-Ti. -Flott, Terry.
-Sånn. -Godt jobbet.
Sett denne foten forover.
Noen endringer i holdningen er normale etter hvert som vi eldes,
men husk at tendensen med Parkinsons
er å lene seg forover og bøye seg litt.
Som en gammel dame.
Men du oppfører deg ikke som en gammel dame.
ETT ÅR SENERE
Du vet,
hun har dager da det ikke er så ille og dager da det ikke går så bra.
Men i morgen får hun en ny sprøyte,
og vi ber om at det hjelper denne gangen.
For første gang hjalp det ikke i det hele tatt.
Smertene er grusomme, og hun tar smertestillende.
Hun skal ta en pille hver fjerde time.
Vi prøver å spre det ut litt.
Hun tar dem ikke så ofte.
Men...
Min største bekymring er helsen hennes.
Jeg vil at hun skal ha det bra og være lykkelig.
Det er så mye hun ikke klarer nå
på grunn av skjelvingen i hånden.
Så jeg passer på alt.
Hun skal ikke være alene.
Det er en bekymring.
Hva hun betyr for meg?
Hun betyr alt for meg.
Ta stokken din, så går vi.
Ja vel.
Greit.
Jeg må være forsiktig.
Ja. Skal jeg hjelpe deg?
-Jeg har deg, Terry. -Ja.
Det som bekymrer meg er svekkelsen jeg ser...
og Pats manglende vilje til å legge en plan
for å flytte.
Hun gjør ikke noe.
Hun rikker seg ikke.
Og det blir jeg frustrert av.
Problemet er at tante Terry vil flytte, men ikke Pat.
Jeg tror jeg må gripe inn.
Jeg har ikke noe annet valg.
Det er ingen hjemme.
-Patty. -Hei, vennen.
Hvordan går det?
Fint å endelig se deg.
-Du godeste, du ser godt ut. -Er det lille Diana?
Se på deg.
-Min Diana. -Er det lille Diana?
Jeg er redd for å se henne.
-Det går ganske bra. -Hei!
Diana.
Hennes lille elskling.
Godt å se deg.
Du må være utslitt.
Det er godt å se deg.
Fantastisk.
Få se på deg.
-Hun ser fin ut. -Du ser godt ut.
Forrige gang jeg så dere var nok tante Terry mellom fem
-og ti kilo tyngre... -Ja.
-...enn du er nå. -Nemlig.
Hun burde veie rundt 57 kilo.
Spiser du?
Ja, jeg spiser.
-Jeg vet ikke om hun spiser nok. -Antakelig ikke.
Du har god appetitt.
Jeg spiser like mye som deg, Pat.
Nei.
Spiser dere ferdigmiddager?
Ja, vi kjøper ferdigmiddager.
På dette stadiet i livet
burde dere ha folk som laget mat til dere
og vasket huset.
På dette stadiet...
...burde dere ikke måtte bekymre dere for noe,
men jeg tror det vi alle gjør, er å bekymre oss
for hva som skal skje.
Jeg hadde en drøm.
Jeg drømte at vi solgte huset med alt i det,
og jeg tror det er det vi bør gjøre.
Det kan jeg ikke.
Ikke tale om at jeg forlater disse stolene.
Pat. Du...
Jeg forlater ikke disse stolene.
De to lampene blir med oss, det er sikkert.
Vi tar selvsagt med maleriene.
Alle disse tingene... Det er ting overalt.
Du kan beholde tingene dine, ingen sier noe annet.
Ikke gi bort noe, men vi må få dere ut herfra.
Vi må finne ut hvor dere vil bo.
Vil du bo her eller i Florida? Jeg vet du ikke vil flytte til Canada.
Nei, Edmonton appellerer ikke til meg.
Jeg vet ikke hvorfor, men slik er det.
Tja...
Jeg elsket Sarasota.
Ja, jeg likte Florida også.
Det er veldig vakkert, og jeg koser meg når jeg er der.
Men det er ikke noe sted for oss nå.
Fint og varmt. Fint og grønt.
Men jeg kan ikke kjøre.
Du vet ikke hvor lenge du kan kjøre, og så er vi innestengte.
Du ser på en golfbane
og en liten elv.
En liten elv.
Det er ikke stedet.
Ikke stedet.
Det hadde ikke vært dumt om vi fant et fint sted og ble her.
-I St. Charles? -Ja.
De må ha fine steder å besøke her.
De er veldig dyre.
Ja, jeg...
Men det blir veldig dyrt hvis en av dere blir syke
og den andre må ha fulltidshjelp her.
Da bør vi kanskje begynne å se på steder her.
Tror du det?
Ja.
Patty?
Vi kan vel det.
Gjør det vondt når du reiser deg slik?
Nei, det gjør ikke vondt nå.
Jeg har en god dag fordi du er her.
Vi må finne ut av dette.
Ja, vi må dra til Edmonton.
Vi kan reise vekk om vinteren.
Jeg tror ikke du får enighet om det.
Finn det stedet du nevnte.
Dell noe.
Tror det er Delnor Glen.
Jeg kan sjekke her hvis du vil fortsette.
Jeg vil bare bli kvitt dette.
Der er pillen din.
Pass på at du spiser alt.
Ja vel.
Du må.
Pat?
Hvis vi dro til det stedet i dag...
Ja.
...og de sa til oss
at det var en leilighet neste måned
dere kunne få,
kunne vi tatt den.
Nei.
Jo, det kunne vi.
Vi kunne. Når du har bestemt deg for noe, blir det gjort.
Greit.
Jeg sover ikke lenge.
Hei, Debbie. Jeg heter Diana Bolan, jeg er på besøk fra Canada.
Jeg er hos tantene mine.
Jeg er interessert i det bofellesskapet ditt har å tilby,
og lurte på om jeg kunne
komme i ettermiddag eller i morgen
og ta en titt mens jeg er i St. Charles?
Lukk øynene.
-Greit? -Greit.
Ålreit.
Greit.
Tusen takk, Debbie.
-Takk. -Ha det.
Fant du eieren?
Jeg snakket med Delnor Glen.
Og...
...en ettroms er 5 000 dollar i måneden.
Fem tusen i måneden?
Og en ekstra person koster 1 500.
Så det blir 6 845 dollar i måneden.
-I måneden? -For én person.
-For to. -For to.
Hvor mye?
Nesten 7 000 dollar.
Det blir 84 i året.
-Åttifire tusen? -Ja.
Det synes jeg er litt dyrt.
Da er det bedre å dø.
Jeg lurer på om der er andre steder vil kan ringe til.
Omsorgsboliger.
Jeg trodde jeg hadde noen greier.
Det er ikke omsorgs...
Marlene sa hun ga deg en haug.
Det stemmer.
Vi kastet dem.
-Kastet du dem? -Ja.
Nei. Vi kastet dem ikke.
Jeg trodde det.
Når var det?
Jeg hjelper deg.
Er det noen her?
Vent et øyeblikk.
Hva gjør du?
Det er mye greier der inne. Best du ikke går inn.
Hva prøver du å gjøre?
Jeg vil ta en titt til.
De er ikke der, Terry.
Jeg garanterer det.
Vi gikk gjennom alt. Det er ingenting der.
Jeg vil vise Diana hva jeg har.
Ikke gjør det.
-Jeg skal. -Jeg vil det ikke.
Absolutt ikke.
Du har kjent meg hele livet. Hvorfor stoler du ikke på meg?
-Jeg gjør det! -Jeg har ingen baktanker!
-Jeg vil bare ta meg av henne. -Ikke bli sint.
Hvordan kan jeg la være når du sitter på så mye penger
og sier at du ikke har råd?
Det gir ingen mening.
Tante Terry er i faresonen.
-Jeg vet det. -Og det er du også.
Og jeg skjønner ikke hvorfor du ikke vil at jeg skal gjøre eller vite noe,
-men jeg skal si deg... -Helsike.
...at jeg er dønn ærlig,
og vil aldri sette tante Terry i fare.
Jeg har villet komme ned i et år, men du sa:
"Nei, ikke kom."
Jeg kommer.
Og hun veier 45 kilo!
Du verker i ryggen
og du vet ikke hvor glad jeg er i tante Terry!
Du vet det bare ikke!
Jeg vil bare beskytte henne.
Det er alt!
-Det er mye penger, Diane. -Det er alt!
Jeg er så lei av å kjempe mot dette!
Jeg kan ikke tro
at du tror jeg...
...prøver å holde noe skjult fra deg, for det gjør jeg ikke.
Jeg gjør det ikke.
Da du sa det siste, gikk det rett i hjertet!
Hva sa jeg?
Du sa til Terry: "Ikke si noe til henne."
Hva?
"Ikke si noe til henne, Terry.
Ikke si noe, er du snill."
Det er ikke sant, for Pat er...
-Nei. -Det er et spill.
Men jeg tror du vet det uansett.
Jeg sa til tante Terry i morges
at jeg ikke ville se tingene.
Hun tok dem fram likevel.
Jeg så dem. Hun ville at jeg skulle se.
Jeg sa: "Jeg vil ikke se."
Hun sa: "Dette er mitt. Jeg kan vise det fram."
Dere har mer enn nok penger til å flytte dit.
Dere har nok penger uten huset,
over en million dollar.
Hva er problemet?
Jeg aner ikke hvorfor jeg sa det.
Ikke jeg heller, men jeg tror hun sa at hun er lei for det.
Er ikke dette dumt? Du sier dumme ting, Diane.
Pat er glad i deg.
-Jeg vet ikke hvorfor hun sa det. -Ikke jeg heller.
Jeg vet ikke hva som feiler meg.
Jeg trenger ingenting slik. Hun må bare ta seg av deg.
Vær så snill, Diane.
Jeg kan ikke tro at du føler det slik for meg.
For Guds skyld...
Vet du hva det viktigste er for meg?
Jeg ser deg med tante Terry, og det er vakkert.
Måten du behandler tante Terry som gull på.
Det er alt jeg bryr meg om,
selv om du ikke er glad i meg. Så lenge du er glad i henne...
Kan du slutte?
For jeg er glad i deg og bryr meg om deg.
-Bare ta deg av tante Terry. -Hør etter!
Slutt med denne sinnssyke tiraden...
Om jeg ikke hadde hørt det i går, hadde jeg ikke følt det slik.
Pokker ta.
Du vet jeg er glad i deg.
Da forstår jeg ikke motivasjonen for å ikke si det,
så jeg kan hjelpe dere med å organisere.
Du må slippe meg inn litt nå.
Bare lite grann.
-Jeg vil vite at du har det bra. -Hele veien.
Det er alt jeg vil.
-Har du vondt i hodet? -Nei.
Jeg har vondt i hjertet.
Jeg er veldig trist.
-Hva? -Jeg sa at jeg er veldig trist.
-Tallerkenene gir vi bort. -Ja.
Den er fin.
Vil du ha bjella?
Ja, jeg liker den.
Vil du beholde sølvtøyet eller gi det vekk?
Vakker, ikke sant?
Lurer på hva den er verdt.
-Bokhyllen blir med. -Jepp.
Kommoden også
Og alle disse bildene?
Ja.
Opp. Sånn ja.
-Hva gjør jeg med ballen? -Kast den i søpla.
Jeg kaster den ikke i søpla. Den er helt ny.
Jeg kastet 110 bøker.
BASEBALL-LIGA FOR JENTER
Alt er så skittent.
Greit.
Peoria Redwings.
-Bøy knærne. -Du klarer det.
-Skal denne med? -Nei.
FLYTTEBIL
Så morsomt å se på disse bildene.
Kvinner og homofile menn.
Dette er alle baseball-vennene hennes.
Tante Terry vil bli så glad for å se disse bildene.
Bilder av reiser og venner og...
Jeg vet ikke engang hvem disse folkene er.
Disse folkene.
De har en hel annen familie utenom oss.
De har hatt et helt annet liv.
Dette er bare en haug med...
Gode Gud.
...en haug med greier.
Her, Patty. Vent.
Du godeste.
Der var jeg jammen brun.
Utrolig hvor tynn jeg var.
Ja, du så ut som Lauren Bacall.
Herregud, dere likte å ta bilder i senga.
Oi sann.
-Se på dette. -Vi var på vei til Cuba.
Det er Havana.
Dere var på vei til Cuba.
På vårtrening.
Det er deg, Terry.
Du hadde en tekopp i hånda.
-Ja, dette er Cuba. -Er ikke det morsomt?
Tante Terry, du kaster hatten for å ta imot.
Mange mottakere gjorde ikke det.
Du var ganske søt, min kjære.
Dette ser ut som brev.
Du og du.
Dette er noe jeg skrev til Terry. Herregud.
Skrev du til Terry, Pat?
Å kjære.
Les det.
Jeg må gråte.
"Alltid skal jeg huske denne kvelden."
"Det kan ha vært bare én tur til, Under månelyset
Men det betydde alt, kjære For jeg gikk med deg.
Det kan ha vært bare én natt, En enkelt natt av sju.
Min kjære, du var der med meg.
Det var én natt til med himmelrik.
Vi slentret av sted, snakket lite Mens vi passerte Månelysveien.
Lykken gikk der inni meg Da du smilte og sa navnet mitt.
Våre sledelignende bevingede øyeblikk Hånd i hånd gikk vi alene.
Det var en natt jeg skal huske Én natt til vi kan kalle vår egen."
Så vakkert, Patty.
-Nydelig. -Vet du hva?
Du burde sette dem inn i en bok.
-De er så vakre. -Det synes jeg også.
Du godeste. Det var ganske mange.
Hvorfor er nedre del revet av?
Vi ville ikke at noen skulle vite at vi skrev dem,
i tilfelle de fant dem og leste dem.
-På den tiden måtte du... -Du måtte være veldig forsiktig.
Vi tenkte at om noe hendte med oss to,
ville ikke familien vår vite hva vi var.
Ikke sant, Pat?
Vi vet om folk som har blitt frosset ut av familien.
Trodde du jeg ville gjøre det?
Ja.
-Virkelig? -Hun var redd.
-Vi visste det ikke. -Hun ville ikke miste deg.
Vi måtte være forsiktige.
DELNOR GLEN OMSORGSSENTER ST. CHARLES I ILLINOIS
-Pat! -Greit.
Judy.
Ser ikke det godt ut? Krabbekaker med hollandaise-saus.
Kom igjen, rull rundt.
Rull rundt, bisken.
Den er våt ennå.
Jeg føler at vi er hjemme nå.
-Gjør ikke du, Terry? -Jo. Hver dag er bedre.
Det føles som hjemme å se papirer og sånt over hele bordet.
Vi var nølende debutanter.
Vi...
...var ikke klare.
Vi elsker huset, vet du,
og var så lykkelige der i 21 år.
Jeg tror ikke vi var klare.
Vi trengte at en som Diana sa: "Vi bekymrer oss. Dere må gjøre dette."
Vi trengte det puffet hun ga oss.
Hun ville at vi skulle være lykkelige
-og trygge. -Ja.
Jeg tror så absolutt det er riktig valg.
Ja. Jeg føler at vi ble ført hit.
Det er ikke en eneste person her vi ikke liker.
De er nysgjerrige.
Jeg synes ikke noe om å dele alt om oss.
-Jeg synes ikke det er nødvendig. -Nei.
Hei. Kom inn.
Gi henne... Han gir deg en blomst.
Takk, vennen.
-Kom inn, Jackson. -Han er nydelig.
Kom inn.
Vil du hilse på tantene?
Jeg kan ikke tro at vi gjør dette.
Tro det.
Gratulerer med dagen og alt det.
Ja, og alt det.
Og alt det.
Best du tror det.
-Da gjør vi dette. -Sett i gang.
Kom igjen.
Gråt hvis dere vil.
Dere får vel ikke kalde føtter?
Nei.
Å, så vakkert.
Tammy.
Jeg er her. Faen, jeg ser det.
Og vi hører deg.
Vil dere si hei til henne?
Hei, Tammy.
Jeg elsker ballongene.
Hei, Tammy.
-Vi savner deg her. -Ja.
-Skulle ønske du var her, Tammy. -Ja.
Venner...
...brudene er klare, så dere kan samle dere rundt...
GRATULERER TERRY OG PAT
...så feirer vi en begivenhet som er på høy tid.
Og det er på høy tid.
Vi begynner med ordene til E.E. Cummings.
"Jeg bærer ditt hjerte med meg.
Jeg bærer det i mitt hjerte.
Jeg er aldri uten det.
Overalt hvor jeg går, går du, min kjære.
Jeg frykter ingen skjebne For du er min skjebne, søte du.
Jeg ønsker ingen verden For du er min verden, min skjønne.
Jeg bærer ditt hjerte.
Jeg bærer det i mitt hjerte."
Terry og Pat, dere er her i dag sammen med familie og venner
for å forene deres liv i den hellige og formelle
og lovfestede institusjonen som er ekteskapet.
Tar du, Emma Marie Henschel,
denne kvinnen, Teresa Paz Donahue,
til din ektefelle?
Ja.
Lover du å elske og ære henne,
og ta deg av henne i livet dere deler,
og å være en hengiven og forståelsesfull ledsager
i alle dine dager?
Ja.
Tar du, Teresa Paz Donahue,
denne kvinnen, Emma Marie Henschel, til din ektefelle?
Ja.
Lover du å elske og ære henne
og å ta deg av henne i livet dere deler,
og å være en hengiven og forståelsesfull ledsager
i alle dine dager?
Ja.
Pat, ta Terrys ring.
Sett den på fingeren hennes og si: "Terry, med denne ringen vier jeg deg."
Terry, med denne ringen vier jeg deg.
Og Terry, ta Pats ring,
sett den på fingeren hennes og si:
"Pat, med denne ringen vier jeg deg."
Pat, med denne ringen vier jeg deg.
Pat og Terry, med utvekslingen av løfter og ringer
har dere nå begynt i lovens øyne
det som har eksistert i tro og kjærlighet
i nesten 70 år.
Vi feirer ferden dere har tatt sammen.
Vi jubler over at dere ikke lenger trenger å kalle hverandre kusiner...
...endelig.
Omsider kan dere kalle hverandre elskede ektefelle.
Nå kan hver av dere kysse bruden.
Du godeste.
Jeg vil bare si at dette er en vidunderlig dag,
og vi vil takke alle som kom.
Dere har vært kjære venner i mange år.
Og vi er svært takknemlige for at dere er deres andre familie.
Så takk for at dere kom.
Gratulerer til dere begge.
Takk.
Skål.
De beste ønsker.
Ja.
-Jeg er glad du er her. -Jeg også.
Ja.
Skal dere kysse?
Hun heter Terry Pat.
Ja, vi vil si hei.
Vi gikk på fotballkamper.
Cubs-kamper. Baseball-kamper.
-De er din andre familie. -Ja.
Det stemmer.
Bestemor Rosie ble...
Ett hundre og seks.
Og tante Terry hyret en manager...
NYGIFT
Du ser bedre ut i dag.
-Gjør jeg? -Ja.
Det er fordi jeg har rød bluse på.
Går du?
Med gåstol.
Ikke uten.
Da blir vi to et godt par.
Vi har alltid vært et godt par.
Ja.
Vi har nå vært sammen i 70 år...
Når du kommer hjem, skal jeg ta meg godt av deg.
Du har alltid tatt deg godt av meg.
Du tar deg alltid godt av meg, kjære.
Du er en vakker liten jente.
Sånn.
Sånn, min kjære.
-Jeg elsker deg, Patty. -Elsker deg også, vennen.
Det skal gå bra med deg.
Best du er flink jente og spiser.
-Og spiser. -Å, Terry.
Jeg prøver så godt jeg kan.
Men hvis jeg ikke kan spise, kan jeg ikke spise.
Reis deg opp.
Hør her, vennen. Ikke vær redd.
Du vet jeg bekymrer meg for deg,
og jeg vil bare at dere begge skal være friske og glade.
Jeg vet at Parkinsons er vanskelig å takle,
og jeg husker det du sa om at alderdom ikke er for pyser.
Så du er en tøffing, og jeg vet at du holder ut.
Men hvis du trenger meg, ringer du meg bare. Greit?
-Ja. -Det skal vi.
Og Patty, lov at du ringer meg hvis jeg skal komme ned.
Det skal jeg, vennen.
Greit.
Ha det. Glad i deg.
Ha det.
Søren.
Da vi tenkte over det og snakket om det,
fant vi ut at det var best å flytte tilbake til Canada.
Jeg tror... Jeg har den.
Der er du. Hei, vennen.
-Kom inn. -Jeg skal hjelpe deg.
Kom inn, sier hun.
-Her er jeg, Terry. -Greit.
Gi henne en klem.
Kom hit.
Vil du ha et morgenkyss?
-Nei, ikke før du... -Ikke før jeg setter meg.
Nei.
Vi må komme oss av sted.
Du burde snakke.
-Du er frekk i dag. -Ja, det er jeg.
Det er greit. Jeg elsker deg likevel.
Du må være snill mot jenta di, tante Terry.
-Hun gir meg ikke engang et kyss. -Hvorfor ikke?
-Terry? -Ja?
-Vil du ikke gi meg et morgenkyss? -Jeg tenker over det.
Tenker du over det?
Ja vel, si ifra når du er klar.
Jeg ser på kamera.
Kom igjen. Gi meg et kyss.
Er alle klare til å flytte?
-Flytter vi? -Greit.
Der er huset vårt, Terry.
-Ja. -Å.
Tjueseks år der.
Tjueseks år.
Ja.
Elsket å bo der.
-Ikke sant, Terry? -Jo.
Og nå drar vi videre.
Kan jeg få denne dansen? Skal vi ta sjansen?
Å lengte og pines Å lete og finne
Det er så som så På tå
Plant et tre
GRENSEINSPEKSJON CANADA
Vi er i Canada.
Canada.
EKTE KJÆRLIGHET.
På vei til andre base.
Skli.
Du brøt reglene da.
Nemlig.
Alle vi spillere.
Du brøt reglene hele livet.
Ja, det gjorde jeg.
Det er derfor jeg er lykkelig.
Ikke sant?
-Føltes det godt? -Ja.
Dere er i Canada. Dere er her!
-Ja. -Ja!
Uansett er dere hos familien.
Jeg er glad dere er her.
Jeg tror det var lurt å flytte,
for særlig Terry trengte familien.
Jeg fikk dem hit,
og nå som jeg har dem her, er jeg veldig takknemlig,
og jeg gjør det jeg må.
Jeg er så glad begge er her.
Og skulle jeg falle så dypt og ekte
Skulle jeg falle så dypt
Måtte det være for deg
Ingen anger.
Jeg ville gjort det samme igjen.
Kjærlighet er kjærlighet, og det er det viktigste.
Pat og Terry levde lykkelige sammen i nesten to år
på Touchmark eldresenter i Edmonton i Alberta i Canada.
Terry Donahue døde 14. mars 2019.
Hun etterlater seg sin partner gjennom 72 år, Pat Henschel.
Ta denne dansen med meg For du er fremdeles den ene
Når kvelden er omme
Det er den samme gamle Vi alltid har danset
Når det siste slaget slår Ta denne dansen med meg
Spiller ingen rolle hvor vi har vært
Spiller ingen rolle hvor du skal
Kom til meg, la meg vise deg hvordan
Hvordan du stoler på de rette Og gir slipp på resten
Ta denne sjansen på meg Hvis jeg fremdeles er den ene
Når det siste slaget slår Ta denne dansen med meg
Spiller ingen rolle hvor det slutter
Spiller ingen rolle hvor vi skal
Ta denne dansen med meg For du er fremdeles den ene
Når kvelden er omme
Det er den samme gamle Vi alltid har danset
Når det siste slaget slår Ta denne dansen med meg
Tekst: Gry Viola Impelluso