Tekster: Helle Gyrn Dansk Video Tekst.
Han folder sig ud som en blomst og visner.
Han er som en flygtende skygge.
- Utroligt, at mr. Marley er død. - Nu er han i Himlen, mr. Crump.
Han er ingen steder. Han er bare død. Død som en sild.
Hvad specielt dødt er der egentlig ved en sild?
Nu De siger det, er det ikke den mest døde ting i verden.
Hvorfor ikke død som en torsk? Eller en rødspætte?
Sild, torsk eller rødspætte, Jacob er død.
En sølle slutning for sådan en stor forretningsmand.
- Måske pga. Den dag, han døde. - Hvad mener De?
Juleaften.
Det forklarer, at der ikke var nogen sørgende familie.
- Så blev han forskånet for det. - Et stort tab.
Vi vil lade Dem sørge i stilhed.
Firmaet vil savne din klare hjerne og dit skarpe blik, Jacob.
Vi har oplevet svære tider sammen.
Men vi klarede det. De andres dovenskab blev vor lykke.
Hvil i fred, Jacob. Det firma, vi byggede op, skal blomstre.
Det lover jeg dig.
Glædelig jul.
Glædelig jul, min herre.
Goddag.
Jeg tænkte på, at efter syv år -
kunne De måske fjerne mr. Marleys navn fra skiltet?
Tidens tand skal nok sørge for det. Så koster det os ikke noget.
Jeg ville bare hente kul. Ilden er ved at gå ud.
Så rag op i ilden.
Glædelig jul, onkel. Gud være med dig.
- Humbug. - Er julen humbug?
- Det mener du da ikke? - Jo, jeg gør.
Glædelig jul? Hvorfor skulle du være glade? Og med hvilken ret?
- Du er fattig. - Hvorfor er du da sur? Du er jo rig.
- Glædelig jul. - Pokker tage jeres jul!
Julen er jo bare at betale regninger uden at have penge.
Du er blevet et år ældre, men ikke en time rigere.
Du gør dine regnskaber op og finder kun udgiftsposter.
Hvis det stod til mig, skulle alle, der siger "god jul" -
bages med i deres egen julekage og have en kristtjørn gennem hjertet.
- Kom nu, onkel. - Hold jul på din måde.
- Så holder jeg jul på min. - Du holder slet ikke jul.
- Mig om det. - Jeg siger alligevel glædelig jul.
Det siger du, men det har ikke hjulpet dig.
Meget kan man have gavn af, hvis det bruges rigtigt.
F.eks. Julen. Jeg ser julen som en tid til godhed -
ikke til profit. En venlig og barmhjertig tid.
En tid, hvor man tænker på andre.
Jeg har ikke tjent en øre på julen, men den gavner mig alligevel.
Så jeg siger altså glædelig jul, onkel.
- Sagde De noget, mr. Cratchit? - Nej.
En lyd til fra Dem, og jeg gør Deres jul glædelig ved at fyre Dem.
Lad det ikke gå ud over ham, onkel. Det var min skyld.
Ja, du er den fødte taler. Hvorfor går du ikke ind i politik?
- Vær ikke vred. Kom og spis hos os. - Hos jer?
- Aldrig i livet. - Hvorfor ikke?
- Hvorfor blev du gift? - Jeg var forelsket.
"Du var forelsket".
- Kærlighed er noget humbug. - Du kommer ikke, fordi jeg er gift?
Du kom da heller ikke, før jeg blev gift.
- Farvel, nevø. - Jeg beder dig ikke om noget.
- Kan vi ikke være gode venner? - Farvel.
Hvorfor er du så stædig?
Jeg kom her i julestemning, så jeg siger god jul igen.
- Farvel. - Og godt nytår.
- God jul, mr. Cratchit. - God jul.
Finder De min nevø underholdende, Cratchit?
Han er da meget flink.
- De er også en værre juletosse. - Hvis De siger det.
De tvivler vist på mine ord. Hvad er De så?
- Deres sekretær, mr. Scrooge. - Til 15 shilling. Med familie.
Men De vrøvler alligevel om god jul. Jeg trækker mig tilbage.
- Er De kendt heromkring? - Mådeligt.
Vi leder efter firmaet Scrooge & Marley.
- 50 m fremme på højre hånd. - Fint.
Vi samler ind til de fattige i Clerkenwell.
Samler de penge ind til velgørenhed hos mr. Ebenezer Scrooge?
Ja, og hos andre forretningsmænd.
Juleaften er det perfekte tidspunkt at give gaver på.
Er dette firmaet Scrooge & Marley?
Må jeg tage lidt af Deres tid?
Taler jeg med mr. Scrooge eller mr. Marley?
Mr. Marley døde for syv år siden. Det er.
Det er præcis syv år siden i aften.
Mr. Williams og mr. Foster. Det gør os ondt at høre.
Hvorfor? De hører da ikke til familien?
Nej, men De tænker sikkert på ham ved denne tid.
Og som hans kompagnon er De nok lige så generøs, som han var.
I denne festlige tid på året må vi alle tænke på de fattige -
og de trængende. Synes De ikke det?
De herrer er vist nye her i kvarteret.
NYE! Og ivrige.
Tusinder savner almindelige fornødenheder.
Mange flere savner almindelige bekvemmeligheder.
- Er der ingen fængsler? - Mere end rigeligt.
- Og fattiggården fungerer stadig? - Ja, men bare den ikke gjorde.
Vi prøver at tilvejebringe midler -
til mad og brændsel til de fattige.
Hvor meget tør vi tegne Dem for, mr. Scrooge?
Ingenting.
De vil måske være anonym?
Jeg vil være i fred.
Jeg glæder mig ikke i julen, og jeg kan ikke betale for de dovne.
Jeg bidrager til de foranstaltninger, jeg nævnte. Det må være nok.
De fattige kan gå derhen.
Det er der mange, der ikke kan. Og mange ville hellere dø.
Så lad dem dø. Det nedsætter overbefolkningen.
Mr. Cratchit, vis de herrer ud.
- Jeg prøver hos Scrooge. - Det skal du ikke gøre.
- Der er Scrooge. Løb! - Væk med jer.
De vil vel have fri hele dagen i morgen?
- Hvis det er belejligt. - Det er det aldeles ikke.
Og det er ikke rimeligt.
Hvis jeg trak Dem i løn for det, ville De føle Dem forurettet.
Men jeg er måske ikke forurettet, når jeg betaler Dem for at have fri?
Det er jo kun én gang om året.
En dårlig undskyldning for at bestjæle mig hver den 25. December.
Men De skal vel have fri hele dagen.
Så kommer De tidligere næste morgen.
Javel. Glædelig.
- Ville De sige noget? - Nej.
Jacob? Jacob Marley?
Humbug.
Det må være dårlig fordøjelse.
Nej, jeg tror ikke på det.
- Hvad vil De mig? - En hel del.
- Hvem er De? - Spørg, hvem jeg var.
Hvem var De da?
I levende live var jeg din kompagnon. Jacob Marley.
- Kan De sætte Dem ned? - Ja, jeg kan.
Så gør det.
- Du tror ikke på mig. - Slet ikke.
Hvorfor tvivler du på dine egne sanser?
Fordi ubetydeligheder påvirker dem.
Uro i maven gør dem upålidelige.
De er måske en bid muggen ost. Eller en halvkogt kartoffel.
En bid muggen ost? En halvkogt kartoffel?
Eller britisk oksekød. Det er slemt for maven.
De ser ud til at komme fra spisekammeret, ikke gravkammeret.
Hvad er der? Så sig dog noget.
Hvorfor går spøgelser rundt på jorden?
Og hvorfor kommer de til mig?
Det kræves af ethvert menneske -
at dets ånd skal vandre om blandt dets medmennesker.
Overalt. Og hvis ånden ikke gør det i levende live -
er den dømt til at gøre det efter døden.
Den er dømt til at vandre gennem verden, oh ve mig -
og bevidne, hvad den kunne have taget del i her på jorden -
og forvandlet det til lyksalighed.
Hvorfor bærer du lænke?
Den har jeg smedet igennem mit liv.
Jeg har selv lavet den, led for led.
Det er en tung kæde. Ved du, hvor lang og tung din kæde er?
For syv år siden var den lige så lang og tung som min.
Men du har arbejdet på den siden.
- Giv mig et trøstens ord, Jacob. - Det kan jeg ikke.
Jeg har ikke fred. Jeg kan ikke blive.
Jeg kan ikke dvæle noget sted.
Åh, aldrig at kunne bøde for et forspildt liv.
Åh, angerens kvaler.
Jacob, jeg forstår ikke, hvorfor du skal lide.
- Du var en god forretningsmand. - Det er netop derfor.
Jeg må sone mine gerninger.
- Jacob, det var jo forretninger. - Forretninger?
Menneskene var min forretning.
Almenvellet var min forretning.
På denne tid af det rullende år lider jeg allermest.
Jeg ved ikke, hvorfor du kan se mig i aften.
Men jeg har ofte siddet usynlig hos dig og prøvet på at nå dig.
Hør på mig, Ebenezer. Min tid på jorden rinder ud.
Jeg gør dig opmærksom på, at du har mulighed for at undgå min skæbne.
- Den frist har jeg skaffet dig. - Du er en god ven.
Du vil få besøg af tre ånder.
Er dét det håb, du talte om? Så er jeg helst fri.
Uden deres besøg kan du ikke unddrage dig skæbnen.
- Den første kommer i morgen nat. - Kunne de ikke komme samtidig?
Den anden kommer næste nat.
Og den tredje kommer natten efter ved midnat.
Du ser mig ikke mere.
Glem ikke, for din egen skyld, hvad der er passeret imellem os.
Disse ånder forsøger at gøre noget godt blandt menneskene.
Men de har mistet kraften for altid.
Det er den forbandelse, der hviler over os.
Kvart over.
Halv.
Kvart i.
Hel.
Der er ikke sket noget.
Er De den ånd, jeg blev varslet om?
- Ja, det er jeg. - Hvem.
- Hvad er De? - Jeg er den svundne juls ånd.
- Fra fortiden? - Nej. Fra Deres egen fortid.
Ånd, tag hætten på. Dæk Dem til.
Vil du slukke det lys, jeg giver dig?
Er det ikke nok, at din lidenskab har skabt denne kappe -
og trykket den dybt ned i panden på mig?
Jeg ville ikke fornærme Dem, hr.
Tak for det. Hvad er Deres ærinde?
- Dit vel. - Jeg takker.
Men en rolig nattesøvn ville nok virke bedre.
Jamen så din frelse, da.
- Kom med mig. - En anden gang.
Jeg er ikke i tøjet. Jeg har et svagt bryst.
En uhyrlig hovedpine.
Stå op og gå med mig.
Nej, jeg er dødelig. Jeg kunne falde.
Jeg skal bare røre ved dig. Der.
Du almægtige, det forekommer mig bekendt.
- Her var jeg som dreng. - Kender du vejen?
Om jeg kender vejen? Jeg kunne finde vej i blinde.
Jeg kender de drenge. Fra skolen.
Der er Jenkins. Og Tony Veck.
Og...
Benjamin Fish. Og Toby Bell.
Det er kun fortidens skygger. De kan hverken se eller høre os.
De er på vej hjem på juleferie.
Det er min gamle skole.
- Hvorfor tog du ikke hjem? - Jeg var ikke ønsket derhjemme.
Min far vendte sig imod mig, da min mor døde.
Han sendte mig væk.
Han ville aldrig mere se mig.
- Det er hårdt. - Livet er hårdt.
Lad os se en anden jul.
Fran.
- Min kæreste bror. - Fran.
- Hvad laver du her? - Jeg kommer for at hente dig hjem.
- Hjem! - Hvor længe?
For tid og evighed. Far har forandret sig.
Han er blevet meget mere venlig. Det er som i Himmmerige.
Han talte så blidt til mig en rar aften -
at jeg turde spørge igen, om du ikke nok måtte komme hjem.
Han sagde ja og sendte mig i en vogn for at hente dig.
Åh, Fran! Kom.
- Kom med. - Nu kommer jeg.
Skynd dig.
Hun var et sart væsen, men havde et stort hjerte.
Ja, det er sandt. Det benægter jeg ikke.
- Hun døde ung. - Alt for ung.
Din søster blev gift og fik børn.
- Et barn. - Netop.
Din nevø.
- Fred. - Ja.
Kender du stedet her?
Om jeg gør? Her stod jeg i lære.
Det er Fezziwig. Gamle Fezziwig i live igen.
Jo-ho, Ebenezer. Dick. Klokken er syv.
Dick Wilkins! Så sandt jeg lever!
Han kunne godt lide mig, kunne Dick.
Ikke mere arbejde. Det er juleaften, Dick.
Det er jul, Ebenezer. Ikke flere forretninger.
Dørene skal lukkes, før man kan tælle til tre.
Skynd jer at rydde op. Luk kassebøgerne. Fart på.
Og gør så plads til at danse.
Fint, Ebenezer. Bare smæk dem i.
Og så er det dørene.
- Vi er klar, de damer. - Klap nu hesten, kære mand.
Hesten? Jeg kan ikke se nogen hest, skat.
Prægtig kvinde.
Den lille Eli Fezziwig.
Marigold, Daisy og Lily Fezziwig.
- Ebenezer, lav det der nummer. - Vil du se et nummer?
Hokus pokus, en, to.
Tre! \ Jah!
Mrs. Fezziwig, er du ikke på kur?
Jo, men jeg må have noget at så imod med.
Tag for jer, inden mrs. Fezziwig spiser det hele.
Og husk, at hun er på kur.
- Nu er det din tur. - Ikke i aften, mrs. F.
- Overtal ham, Ebenezer. - Ellers er det ikke rigtig jul.
- Ja ja, da. - Jeg fik ham altid overtalt.
Portsmouth polka.
Fezziwig sagde engang til mig: "Ebenezer, når glæden viser sig -
skal man altid give den en magelig stol."
Sandt nok. At gøre menneskene fornøjede -
er dog så enkelt.
Det kostede ham kun et par pund. Tre eller fire, højst.
- Det er vel ikke noget at takke for? - De har ikke forstået det, ånd.
Han kunne gøre os lykkelige eller ulykkelige.
Gøre arbejdet hårdt eller let.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Når man ser tilbage, ser tingene måske bedre ud, end de var.
- Så var det hele en løgn? - Verden forandrer sig.
Men nej, det var præcis sådan her.
Ned til den sidste krumme og den sidste dans.
Årene forandrer menneskene. Jeg vil ikke se på det.
Det er du nødt til.
Der er intet, verden er så hård imod som fattigdom, Belle.
Og intet, den fordømmer så nidkært som stræben efter rigdom.
Du er altfor bange for verden.
Alle dine forhåbninger er gået op i stræben efter rigdom.
Du har kun én gud.
- Penge. - Og hvad så?
Selv om jeg er blevet klogere, er mine følelser for dig de samme.
Vores løfte om ægteskab er gammelt. Det blev givet -
da vi var fattige og tilfredse med det, til lykken ville vende.
- Dengang var du et andet menneske. - Jeg var kun en dreng.
Hvor meget jeg har vendt og drejet det, kan jeg ikke fortælle.
Men jeg har overvejet det nøje og kan løse dig fra dit løfte.
Åh nej!
- Har jeg nogensinde bedt om det? - Med ord? Nej, aldrig.
- Hvordan så? - Med din forandrede natur.
Alt det, jeg elskede dig for.
Hvis alt det ikke var imellem os, ville du så prøve at vinde mig nu?
Nej.
- Tror du ikke på mig? - Jeg ved det, kæreste.
Sig dog noget. Hvorfor siger han ikke noget?
Hvis du var fri, ville du så vælge en fattig pige som mig?
Du, som gør alting op i penge.
Nej, det ville ikke kunne betale sig.
Og hvis du alligevel giftede dig med mig, ville du fortryde det, kære.
Det ved jeg.
Derfor løser jeg dig fra dit løfte af kærlighed til den, du var engang.
Held og lykke med det liv, du har valgt.
Gå dog efter hende.
Vær ikke bange. Gå nu efter hende.
Vis mig ikke mere. Før mig hjem.
Hvorfor piner du mig sådan?
Lad mig være i fred.
Kom indenfor. Kom ind og lær mig bedre at kende.
- Har du set noget lignende? - Ikke her i huset.
Jeg er den nuværende juls ånd.
Har du ikke mødt andre fra min familie?
- Mine brødre, der kom før mig? - Nej, ånd. Har du mange brødre?
- Mere end 1800. - Sikken familie at forsørge.
Ånd, før mig, hvorhen du vil. Jeg vil have det her overstået.
Rør min kåbe.
Er der en velsignelse i det vand, du stænker med?
- Ja. Min egen. - Passer den til al slags mad i dag?
Ja, når den gives af et godt hjerte. Men især til den fattige.
- Hvorfor det? - Fordi fattig mad behøver den mest.
- Hvor skal vi hen, ånd? - Hen til mr. Cratchit.
- Hver jul. - Min sekretær?
Ja, som du giver 15 shilling om ugen.
Om lørdagen får han kun 15 lusede shilling i lommen.
Og dog kommer julens ånd til ham -
for at velsigne ham.
Punchen skal være dejlig varm. Far kommer snart hjem med Tim.
- Martha er her. - Martha er kommet hjem!
- Du skulle se gåsen. - Den er enorm.
Det er utroligt.
Kæreste skat, du er sent på den.
Arbejdet skulle først gøres færdigt. Og så skulle vi rydde op.
- Sikken hårdtarbejdende ung pige. - Det er hun nødt til.
Nå, men bare du er her. Varm dig lidt ved ilden.
- Nej, nu kommer far! - Far kommer! Gem dig, Martha.
Hyp min hest. Stands.
- Glædelig jul. - Glædelig jul, far.
- Fra os alle. - Kom, Tim, du skal først vaskes.
- Jeg vidste ikke det med drengen. - Hvorfor spurgte du ikke?
Hvor er Martha?
- Hun kommer ikke. - Hvad for noget?
Det er da jul!
Der er min Martha jo.
Selvfølgelig er det jul.
Kom, piger. Vi dækker bord.
- Har Tim opført sig ordentligt? - Forbilledligt.
Han tænker jo sit, når han sidder så meget alene.
Og så får han de mærkeligste ideer.
Han håber, folk lægger mærke til ham i kirken, fordi han er krøbling.
Så bliver de mindet om, hvem der gjorde de halte gående.
- Og de blinde seende. - Ikke mange husker på det.
- Han bliver mere rask for hver dag. - Han er blevet stærkere.
- Og nu til bords. - Er gåsen klar?
Den har stået i ovnen i fire timer.
Værsgo, Tim. Og her er sovsen.
Gåsen. Gåsen. Gåsen.
- Hvor er den flot. - Vi skal ikke bare kigge på den.
Du skærer for, lillemor.
Hvor ser den godt ud. Hvor har du fået den fra?
På markedet. Jeg gik sent hjem og fik den billigt.
Det var klogt af dig, kæreste.
Den dufter dejligt, må jeg sige.
- Den er rigtig mør. - Den smelter på tungen.
- Lækker sovs. - Det er bare salvie og løg.
Det er kun dig, der kan lave sådan et festmåltid.
Hvad synes du, Tim?
- Hvad siger du? - Højere, Tim.
Lad ham nu komme til orde.
Det er den bedste gås, vi nogensinde har fået.
Sig mig, ånd, overlever lille Tim?
Jeg ser en tom plads i kaminkrogen -
og en krykke uden ejer. Den er omhyggeligt gemt.
Hvis fremtiden ikke forandres, dør barnet.
Et dejligt måltid, lillemor. Du har gjort dit bedste.
- Det bedste har du til gode. - Jule-puddingen.
- Måske er den ikke færdig. - Tænk, hvis den går i stykker.
Hvad, hvis den er blevet stjålet, mens vi sad og spise gåsen?
- Det må du ikke sige. - Det ville ingen finde på.
- Du godeste. - Se flammerne.
Fantastisk.
Og der er kristtjørnen.
Giv din far det her stykke.
Nå?
Dette er uden tvivl din største succes, siden vi blev gift.
Jeg havde mine tvivl om melet.
Der er ikke noget i vejen med den. Den er bare for lille til dem alle.
- Der er jo ingen, der klager. - Det ville ingen af dem gøre.
Se.
Glædelig jul til os alle. Gud velsigne os.
Glædelig jul. Gud velsigne os.
Må Gud velsigne os alle.
Kan drengen ikke reddes på nogen måde?
Ikke hvis fremtiden forbliver uændret.
Og hvad så?
Hvis han skynder sig at dø, nedsætter det jo overbefolkningen!
Hvis du er en mand af hjertet, så tier du om den slags -
til du har set, hvad overbefolkning er.
Vil du afgøre, hvem der skal leve og dø?
Måske er du i Himlens øjne mindre værdifuld -
end denne fattige mands barn.
Tænk at høre insektet på bladet forkynde -
at der er for meget liv i hans sultne brødre nede i støvet!
Skål for mr. Scrooge, som vi kan takke for festen.
Sagde du, at vi kan takke Scrooge for festen?
- Jamen kæreste. - Takke Scrooge for festen?
Hvis han var her, skulle jeg sige ham et par borgerlige ord.
Kæreste, børnene. Det er dog jul.
Skulle man juledag skåle -
for en så modbydelig, nærig og hjerteløs mand som mr. Scrooge?
Det ved du, at han er. Ingen ved det bedre end dig.
Jamen kæreste, midt i julen.
Jeg drikker hans skål for din skyld, og fordi det er jul.
Glædelig jul til ham.
- Sikken smuk gestus. - Glædelig jul, mr. Scrooge.
- Han bliver så glad som i graven.
Glem Scrooge og lad os være glade.
Syng for os, Tim.
Han sagde, at julen var noget humbug. Det gjorde han.
Jo mindre han ved om noget, des mere stædig bliver han.
Jo mere snæversynet, des større ord bruger man.
- Klogt sagt. - Tak, skat.
Tror du, han mener det alvorligt?
- Ja. - Han skulle skamme sig, Fred.
Det siger jeg også. Han skulle skamme sig.
Hvis De siger det, siger jeg det samme.
- Åh, mr. Haines. - Sig bare Topper.
- Alle mine venner kalder mig det. - Åh, mr. Topper.
Min onkel er komisk, men jeg har ikke noget at sige ham på.
Sæt ildrageren i ilden.
Du tager alting så let.
Hvordan kan det være, når han behandler sig så slet?
Fordi hans grovheder bærer straffen i sig selv.
Jeg har ikke medlidenhed med ham.
Mr. Scrooge har ikke mange venner.
Han er det mest uhøflige, jeg har mødt. Siger aldrig goddag -
eller god jul. Han er skadelig for ens humør.
Hvem lider mest under hans dårlige humør?
Han selv. Uden os går han glip af et bedre selskab end ham selv.
Han sidder på sit støvede kontor eller derhjemme.
Jeg lader glædens dør stå åben hvert år -
og giver ham mulighed for at komme, om han vil det eller ej.
Ildrageren, Topper.
- Topper, vil du skære for? - Gerne.
Hvorfor forsvarer din mand mr. Scrooge?
Hans mor elskede Scrooge højt, da de var børn.
Og dem, hun elskede, må have haft et godt hjerte.
- Ligesom hun selv havde. - Og du har arvet hendes gode hjerte.
- Derfor elsker jeg dig. - De taler om din søster Fran, ikke?
Jo, de gør.
Jeg glemmer sommetider, at Fred er Frans søn.
Det burde du ikke glemme.
Nu skal vi gå.
- Skal vi ikke lege? - En ordleg.
Blindebuk. Skal vi ikke lege blindebuk?
Selskabslege, ånd.
Selskabslege. Det er så længe siden.
Lad os blive her lidt.
Jeg kan ikke se noget.
Drej ham rundt.
- Han snyder. - Ja, han snyder.
Snyder han? Det var da herligt.
Sikken sød lille næse.
- Og en lille mund. - Mr. Topper.
Det er
Betsy.
- De har tabt. - Åh, mr. Topper.
- Det koster et kys. - Et kys. Kom nu.
Nu skal vi gå.
Vent, jeg må høre den.
Min søsters yndlingsmelodi.
- Fran? - Ja.
Du skulle have taget imod Freds invitation.
For Frans skyld, om ikke for din egen skyld.
Det har du ret i.
Vi har stadig meget at gøre.
Du er blevet gammel, ånd. Er åndernes liv så kort?
Mit liv på jorden er kort.
- Det slutter i aften. - I aften?
I aften ved midnat.
- Min tid er næsten omme. - Undskyld, ånd.
Men der er noget mærkeligt neden under din kåbe.
Er det en fod?
- Eller en klo? - Ja, så mager som en klo.
Se her. Kig herned.
- Er det dine børn? - Nej, det er menneskehedens børn.
Drengen hedder Uvidenhed.
Pigen hedder Armod. Vogt dig for dem, især for drengen.
På hans pande ser jeg de fordømte skrevet -
medmindre skriften viskes ud. Hvis du fornægter ham -
eller bagtaler dem, der taler om ham -
eller anerkender ham uden at gøre noget -
så er I alle fordømte.
Jamen har de intet sted at være? Får de ikke hjælp?
Er der ingen fængsler? Ingen fattiggårde?
Du er den kommende juls ånd.
Du vil vise mig skyggerne af det, der endnu ikke er sket-
men som vil ske.
Jeg frygter dig mere end nogen af de andre ånder.
Vil du ikke tale til mig?
Vis vej. Vis mig vejen, ånd.
Natten svinder hurtigt. Tiden er kostbar for mig.
Jeg ved det godt. Vis mig vejen.
Åh, børsen. Her føler jeg mig hjemme.
Jeg kender disse mænd. Her handler det kun om profit.
Her betyder profit alt.
Hvordan er det egentlig med den gamle nærigpind?
Jeg ved heller ikke andet, end at han er gået bort.
- Hvornår? - I går aftes.
Hvad døde han af? Jeg troede aldrig, han ville dø.
- Hvem får hans penge? - I hvert fald ikke mig.
Det bliver en billig begravelse. Der kommer næsten ikke nogen.
- Skulle vi dukke op frivilligt? - Hvis man får en bid brød.
- Jeg må have mad. - Jeg spiser aldrig.
Og jeg går ikke med sorte handsker. Næ tak.
Men hvis I holder fest.
Det skal vi tænke over.
En bedemand, en vaskekone og en rengøringskone?
På samme tid?
- Det var ikke meningen. - Det var et tilfælde, Joe.
- Det er ikke en sammensværgelse. - Ellers blev I smidt ud.
Jeg må være forsigtig.
Men I er velkomne.
- Hvordan går det, Joe? - Ingen knogler er ældre end mine.
Vi passer til vores håndtering. Vi er fire alen ud af ét stykke.
Jeg er en kræmmer med en kræmmersjæl.
- Men det går ikke længere. - Hvad ser De på, mrs. Dilber?
Enhver er sig selv nærmest.
- Det var han jo selv. - Han mest af alle.
Ville han beholde det efter døden, burde han være mere menneskelig.
Jamen så havde han haft nogen til at sørge for sig, da han døde -
i stedet for at udånde alene på dette sted.
Luk bylten op, Joe. Hvad er den værd?
Sig det ligeud. Jeg er ikke bange for at være den første.
Vi vidste godt, at vi tog for os af retterne.
- Det er ikke syndigt. - Kun, hvis vi bliver taget.
Det gør vi ikke. Ingen interesserer sig for ham.
- Luk nu op, Joe. - Nej, de damer. Først min.
Det er den mindste.
Sikken mager bylt, mr. Crump.
En penneholder, to manchetknapper -
og en broche uden den store værdi.
- Syv shilling? - Det er en aftale.
Nu er det min tur, Joe.
Lad mig se.
Her har vi et lagen.
Og fire håndklæder.
En gammel skjorte.
Tre teskeer. Og.
En sukkertang.
Og et par slidte støvler -
der skal lappes.
Det var det.
Et pund, en shilling og otte pence, mrs. Dilber.
- Et pund og en shilling? - Damer får altid rigeligt.
Det er min svaghed. Hvis De beder om mere, slår jeg fem shilling af.
Luk så min op, Joe.
Hvad laver vi på et sted som dette, ånd?
- Sengeforhæng? - Sengeforhæng.
Rev du det ned, mens han lå der og var stendød?
Du almægtige, ringene sidder der endnu.
Ja, det gjorde jeg. Og hvorfor ikke?
De er født til at blive rig, mrs. Riggs.
Jeg holder ikke hånden tilbage, når jeg kan få noget ved at række den ud.
- Er det hans tæpper? - Hvis skulle det ellers være?
Han bliver jo nok ikke forkølet nu.
- Han smitter vel ikke? - Bare rolig.
Så glad var jeg ikke for ham, at jeg ville løbe den risiko.
Se den skjorte, Joe.
Finere silke skal man lede længe efter.
- Den var nær gået til spilde. - Hvordan det?
Der var en nar, der ville begrave ham i den.
Men jeg tog den af ham igen. Lærred er godt nok til ham.
Jeg forstår, hvad du vil have mig til, ånd.
Og det ville jeg gerne, hvis jeg kunne.
Men jeg kan ikke.
Jeg kan ikke.
Er der ikke nogen, der føler noget for denne mands død?
- Gode eller dårlige nyheder? - Dårlige.
- Så er vi fortabt. - Der er håb.
- Kun hvis han lader sig formilde. - Det er umuligt.
- Han er død. - Hvem går vores gæld over til?
Det ved jeg ikke, men det tager tid. Og så er vi klar med pengene.
Jeg troede ikke, at døden kunne bringe glæde.
Nej, nej.
Vis mig kærlighed i forbindelse med dette dødsfald.
- Har du været på kirkegården? - Ja, kæreste.
Du skulle have været der. Der var grønt over det hele.
Men du kommer nok til at se det. Jeg lovede at komme om søndagen.
Min lille dreng.
Kæreste Tim.
Du skal ikke være bange.
Vi vil elske dig for altid.
Jeg stødte på mr. Scrooges nevø, Fred.
Han spurgte, hvad der var i vejen.
Jeg fortalte om Tim, og ved du, hvad han sagde?
- Nej, hvad sagde han? - "Det gør mig ondt at høre."
"Og det gør mig ondt for Deres gode frue." Hvordan vidste han mon det?
- Vidste hvad? - At du var en god hustru.
- Det ved enhver. - Det var godt sagt.
Nå, han giver mig sit kort og siger: "Kom og besøg os."
Jeg var så taknemmelig. Ikke for det, han ville gøre for os -
men han så ud til at have kendt vores Tim og følte med os.
- Han lyder rar. - Det er han også, lillemor.
Vi glemmer aldrig vores Tim, vel?
Aldrig nogensinde.
Når vi tænker på, hvor modig han var, selvom han var så lille -
vil vi aldrig mere skændes og derved glemme Tim.
Selvfølgelig ikke, kæreste.
Hvor er jeg lykkelig. Meget lykkelig.
Ånd, svar mig på ét spørgsmål.
Er det skyggerne af det, der skal ske?
Eller er det kun skyggerne af det, der kan ske?
En mands handlinger afgør hans endeligt, hvis de varer ved.
Men hvis han forandrer sig, forandres hans endeligt så også?
Sig, at det er sådan, med det, du viser mig.
Var det mig, der lå i den seng?
Nej, ånd. Åh nej!
Ånd, hør på mig.
Jeg er ikke det menneske, jeg var før.
Hvorfor viser du mig dette, når alt håb er ude for mig?
Gode ånd, hav medlidenhed med mig.
Jeg vil ære julen af hele mit hjerte.
Hele året rundt.
Alle de tre juleånder skal leve inden i mig.
Jeg vil aldrig glemme, hvad de har lært mig.
Lad mig viske indskriften på denne sten ud.
Mit soveværelse.
Min seng.
Jacob, Himlen og julen være lovet for dette.
Det er her stadig. Det er ikke revet ned. Det hænger der endnu.
Og jeg er her stadig.
Skyggerne af det, der kan ske -
kan altså fordrives.
Og det skal de nok blive. Det ved jeg med sikkerhed.
Jeg jeg ved ikke, hvad dag det er.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg var i åndernes rige.
Jeg ved ikke noget mere.
Ingen dis. Ingen tåge.
Klart. Strålende. Koldt.
Iskoldt. Det er godt for blodomløbet.
- Hvad er det i dag? - Hva'?
- Hvilken dag er det i dag? - I dag?
- Det er juledag. - Juledag?
Så er jeg ikke gået glip af den. Ånderne gjorde det på en eneste nat.
De kan jo gøre alt, hvad de vil.
- Halløj, min lille ven. - Halløj.
- Kender du vildthandleren? - Ja, selvfølgelig.
Har de solgt præmiekalkunen i vinduet?
- Den, der er lige så stor som mig? - Ja. Sikke en dejlig dreng.
- Den hænger der endnu. - Gå hen og køb den.
- Det mener De ikke. - Jo. Køb den i mit navn.
Få den bragt hertil sammen med vildthandleren.
Så får du en shilling.
To shilling, hvis du skynder dig.
Jeg sender den til Bob Cratchit. Han ved ikke, hvem den er fra.
Her er manden og kalkunen. Hvor er så mine penge?
Det var noget af en kalkun.
Og her er dine to shilling, min dreng.
Vær venlig at bringe den hen til Bob Cratchit.
Camden Road 24 i Camden Town.
- Camden Road 24? - Nej, vent.
De kan da ikke bære den hele vejen til Camden Town.
- Tag en droske. - Javel.
Behold byttepengene. Sig ikke til Cratchit, hvor den kommer fra.
En droske, min herre. En droske.
Godmorgen, de herrer. God morgen, frue.
Godmorgen. Sikken herlig dag.
Værsgo.
Sikken flot snemand.
Der fik jeg dig.
Undskyld.
- Glædelig jul. - Glædelig jul.
Glædelig jul, begge to.
- Er husets herre hjemme? - Ja, min herre.
Hvor er han da, mit kære barn?
I spisestuen med sine gæster. Nu skal jeg vise Dem ind.
Han kender mig. Jeg kender vejen, min søde ven.
Fred øh det er mig.
Det er din onkel Scrooge. Jeg er kommet til middag.
Må jeg være med, Fred?
Du gode gud!
Om du må? Selvfølgelig må du det.
Og du, kæreste.
Kan du tilgive en tåbelig gammel mand -
der ikke vil stå alene i kulden mere?
Vil du have mig med?
Glædelig jul, onkel.
Glædelig jul.
Der kan man bare se.
Hvor var vi? Nå ja.
Mr. Cratchit, må jeg tale med Dem?
Hvad er det for en tid at komme på?
- Om forladelse. Jeg er sent på den. - Ja, det er De. Det må man sige.
Men det er kun en gang om året.
Det var en dejlig dag i går.
Nu skal De høre, min fine ven. Det går ikke mere.
Og derfor.
Derfor
giver jeg Dem lønforhøjelse.
Glædelig jul, Bob.
Og mere glædelig jul, end jeg har ønsket Dem i mange år.
Jeg vil gerne hjælpe Deres familie.
Hvis jeg må. De får lønforhøjelse, og så taler vi om resten -
over en dampende rødvinspunch, Bob.
Tænd op i kaminen.
Og før De sætter prikken over i'et, så køb en spand kul mere.
Min onkel holdt ord. Han gjorde det hele og mere til.
Og for lille Tim, der ikke døde, var han som en anden far.
Han blev den bedste ven og herre og det bedste menneske i denne by -
- eller i andre byer iden gode gamle verden.
Nogle mennesker lo ham ud, men han lod dem gøre det.
Hans eget hjerte lo, og det var nok for ham.
Man sagde om Scrooge, at han, om nogen, forstod at fejre jul.
- Kom. - Lad det også gælde for os.
Os alle sammen. Og som lille Tim sagde:
Gud velsigne os alle.
Tekster: Helle Gyrn Dansk Video Tekst