O SINGURĂ LOVITURĂ
Rahat.
Nu.
Nu, nu.
Nu!
Nu.
"Dragă Tools... până acum,
"cred că știi că am plecat. N-am mai suportat. Nu doar
pentru că tatăl meu adoptiv bea și își pierde cumpătul..."
Trebuie să-ți iei un avocat, Johnno.
Problema nu dispare dacă o ignori.
Simon?
Băiete, te-a lovit un catâr în cap?
Cine dracu' crezi că-i?
Credeam... că ești în vest,
- cu munca la podul ăla. - Podul naibii e construit, Johnno.
Acum stau chiar aici.
- Cu cine ai vorbit? - Ce?
- De ce crezi că-mi trebuie avocat? - Cu Jess.
Jess?
Da. M-a așteptat la Puffy, mai devreme.
A zis că se mută în oraș cu Nolan și te-a lovit cu actele de divorț,
și tu nu vrei să-ți iei un avocat.
Rahat. Asta-i știre veche, Simon.
Nu și pentru mine. Am forat după fier în Montana
ultimele trei luni, îți amintești?
Spune că se întoarce la școală, să fie profesoară.
- Profesoară? - Da.
Știi când e sfârșitul lumii, Johnno?
Când inima se oprește să-ți mai bată, partenere.
Restul e doar reacțiune.
Cât de bine îl știi pe Ira Hollenbach?
- Cât de bine, cum? - Când ai lucrat pentru el?
Am lucrat pentru el doar un an,
înainte ca el și Molly să fie uciși.
- L-am cunoscut ca un șef decent. - Da?
Da, dar fii atent. Du-te la avocatul meu. Daggard Pitt.
Nu vreau să divorțez, Simon. Îmi vreau familia înapoi.
Da, dar du-te oricum, și-l vezi. Va avea grijă de tine.
Credeai că scapi... așa-i, John?
Mă cunoști?
Este un oraș mic, John. Daggard Pitt.
Simon Breedlove a spus
că ai fi omul potrivit cu care să vorbesc.
Intră, John.
Să vedem ce ai.
Astea ți-au fost emise de peste 40 de zile.
Legea nu permite decât 20, să dai răspuns.
Se rătăciseră prin casă.
Problema, din fericire, nu este mortală.
Am nevoie de ajutorul tău. Nu sunt interesat să divorțez.
- Eu și Jess n-am vorbit despre asta. - Îmi pare rău.
- Are idei în privința băiatului. - Fiul tău?
Nolan. După ce s-a născut,
- a început să vadă lucrurile diferit. - "Diferit"?
Da, dintr-o dată, și-a dorit mai multe.
Mereu le-am asigurat bani.
Nu poate spune că n-am făcut-o. Nu sunt leneș.
Aici spune că n-ai avut un loc de muncă constant
de când tatăl tău și-a pierdut ferma?
Da, domnule. Am avut multe slujbe.
Multe slujbe, nu pentru mult timp. Am muncit chiar și la lăptărie,
doar să-i ofer lucruri în plus,
și când am pierdut slujba, ea...
Nu pot sta închis toată ziua.
Am fost crescut la fermă. E tot ce știu.
Cum te pot ajuta, John?
Ea a menționat odată de consiliere.
Voi face-o, dacă asta ar aduce-o acasă.
Spune-i asta avocatului ei.
I-am cunoscut pe părinții tăi.
Am reprezentat banca
când și-au pierdut ferma și s-a vândut
la Cecil Nobie. M-am simțit groaznic. Cu toții ne-am simțit.
Banca a făcut totul, să-l țină pe tatăl tău pe linia de plutire,
dar economia din acel moment,
și faptul că el s-a prea extins...
Da.
Apoi, desigur... s-a îmbolnăvit.
John?
Întrebarea pe care trebuie să ți-o pui este,
vei fi mulțumit cu mine?
Simon spune că ești mai ieftin decât restul din oraș.
- Înseamnă că nu ești la fel de bun? - Ei bine...
Compensarea ia multe forme, John.
Cea principală sunt banii.
N-am nevastă, nici familie, doar clienții mei
și desele lor situații, dificile și sincere.
Îl știu pe prietenul nostru, Simon, de exemplu, trecând prin toate.
Ce-ai făcut, că l-ai scos afară?
Asta rămâne între mine și el, John.
La fel cum, orice-mi spui ca avocat al tău
va rămâne între tine și mine.
Nu te întrebi despre experiența mea în apărare penală
ca urmare a problemelor ce le-ai avut
cu Comitetul pentru protecția naturii?
Ai fost...
Ai fost arestat pentru braconaj de trei ori?
S-au făcut dosare pentru toate.
Mă tem că încă unul îți va aduce probleme mai grave
mult decât două weekend-uri în închisoare.
Nu e ceva în natura aia care ar putea sta în calea custodiei
sau a dreptului la vizite?
Nu, domnule. Nu, domnule.
Nu vreau un divorț.
Îmi vreau familia înapoi. Trebuie să întârzii problema cât poți.
Îți sunt recunoscător pentru timpul acordat.
Mulțumesc.
Arăți bine.
- E prieten de-al tău? - Doar un tip, ce caută pe alt tip.
- Ce alt tip? - Nu-i un tip pe care-l știi,
îi zice "Cloșca." Dacă l-ai fi văzut, ai ști că numele i se potrivește.
Vrei să comanzi?
Da. Voi lua un cheeseburger.
O ceașcă de cafea.
- Ce fel de brânză? - Știi de care, iubito.
Salată de varză?
- Nu. Iau salată asezonată. - Tu nu mănânci salată asezonată.
M-am gândit să-i mai dau o șansă.
Doctorul spune că-i bună pentru mine.
Fă o salată mare asezonată.
Am angajat un avocat, cum ai vrut. I-am spus să-ți transmită
- că-s gata să merg la consiliere. - Bine. Cred că ar trebui.
Adică împreună.
Oh, John.
Am crezut că era ideea ta.
- Asta a fost înainte să ne separăm. - Nu ne-am separat. Te-ai mutat.
Cu fiul nostru. La o zi după ce mi-am pierdut slujba.
- Știu că nu era momentul, dar... - Am acasă niște lucruri pentru voi.
- O să le aduc mai târziu. Ce zici? - Ce lucruri?
Alimente și bani.
Nu mi le poți da acum? Am un curs până după 08:00.
- Atunci, voi veni după. - Aș prefera să nu vii diseară...
- De ce nu? Ai o întâlnire? - Nu pot vorbi acum.
Dacă nu poți vorbi acum, nu poți nici mai târziu.
- Când poți vorbi despre asta? - Îmi pare rău.
- La naiba. Hristoase. - Voi veni să-l văd pe Nolan.
- Va fi acolo, nu? - Nu-i momentul potrivit.
Trebuie să-l văd.
Și pe tine.
Am să-ți spun ceva important despre viitorul nostru.
- John... - Uite ce-ai făcut cu pantalonii mei!
- Ce-i cu pantalonii tăi? - Arată de parcă-s pișați.
Avem vreo problemă?
Ce ți-am spus să nu mai vii aici cu rahaturi?
Nu te deranja, Puffy. Suntem bine aici.
Nu suntem? Du-te curăță-ți pantalonii.
Am rezolvat, am rezolvat.
- Aruncă dracului geanta. - Ăla-i un Belmont 1201?
Nu glumesc, omule.
Bine. Cred că am greșit casa.
Da. E foarte probabil.
Nu, n-a greșit.
- Ăsta-i John. - John?
Soțul.
Sunt prietena lui Jess, Carla.
De la Puffy's?
Fac pe bona.
Bonă?
- La naiba. Unde-i Jess? - N-am întrebat.
Te uiți la porno, la televizor?
- Păi, avem dreptul constituțional. - Ai o armă îndreptată spre mine.
Oau, oau, oau. Am pus-o deoparte.
Și vă regulați în fața copilului meu?
Păi, dormea.
Până l-ai trezit, John.
Ar fi bine să fii plecată, sau îmbrăcată, când mă întorc.
Nu vreau să-ți văd fundul gol în casa soției și-a copilului meu.
Hei. Hei... Hei! Este tata!
Poți spune "tata"?
Oh, rahat.
E în regulă. E în regulă.
- Mai bine mă lași pe mine, John. - Ce s-a întâmplat cu el?
Oh, nu-i obișnuit să te vadă, asta-i tot.
Cum adică, nu-i obișnuit să mă vadă?
- Știu, iubitule. Știu. - Ce s-a întâmplat cu el?
Ce i-ați făcut?
E doar un pic speriat, asta-i tot.
Da, ești, iubitule.
Așa este?
Hei.
Îi voi spune lui Jess ce-am găsit aici.
Crede-mă.
Ce zici de asta?
Spune "Pa-pa, tati."
Privirea ta
mă face să cred că-ți amintești de mine.
Mă întreb de ce nu te poți regula la tine acasă.
La naiba, știi cum e, John.
Sula mea e un câine ticălos. Eu sunt doar un amărât
ce-i ține lanțul.
Nu pot să-nțeleg de ce mai ești încă aici.
Ei bine...
Cei care locuiesc aici, nu mi-au cerut să plec.
Da, majoritatea găozarilor
nu așteaptă să li se spună.
La naiba, John, asta n-a fost nimic.
Trebuia să vii cu câteva minute mai devreme,
primeai același spectacol, făcut de omul cu pizza.
Ar trebui să pun asta în frigider?
Se simte c-ar fi nevoie.
Ești supărat pe mine dintr-un anume motiv, John?
Nu-mi place să fiu amenințat cu arma.
Dacă un nebun nenorocit intră într-o casă,
tu ce-ai face?
Nu-mi plac armele în preajma copilul meu.
Oh, haide. Un vânător de-o viață, cum ești tu, John?
Asta n-o mai cred.
Vezi, adevărul e că sunt ca tine.
Chiar sunt, vezi,
o persoană care folosește ceea ce ucide,
n-ar trebui să se îngrijoreze ce perioadă a anului este
sau pe pământul cui se află. Așa-i?
- Jess știe că ești aici? - De ce nu o întrebi?
- S-ar putea. - Așa să faci, John. Așa să faci.
Și când îi dai lui Jess pachetul cu bunătăți,
întreab-o dacă-l știe pe bătrânul Obie,
prescurtarea de la "Obadiah," Cornish.
Altfel spus "Cloșca."
Fără rahaturi, John.
Știi, am putea de fapt, să ne cunoaștem.
- Da? Cum așa? - Îmi amintesc că mai demult,
bătrânul Obie Cornish a petrecut multe zile
rupându-și fundul pentru mărunțiș, pe lângă muntele unde stai.
Da.
M-am întors în oraș, după mulți ani,
doar să aflu că nu s-au schimbat prea multe, dar înțeleg
că tu și ai tăi ați avut un șir de ghinioane.
Banii nu te prea înghesuie în zilele astea, așa-i, John?
Nu te recunosc nici dintr-o balegă de vacă.
Nu vrei să lași pachetul, John?
Mă cunoști?
Nu prea cred.
Atunci la ce te uiți?
La o față ce n-am mai văzut-o.
Știu că locul nu-i prea grozav să aibă patrulă de poliție, deci...
trebuie să fii un cetățean îngrijorat.
Așa-i?
Cunosc oamenii care locuiesc aici, asta-i tot.
Mă întreb dacă-i cunoaștem pe aceiași.
Unde stau cei pe care-i cunoști?
- Nu sunt acasă. - Nu?
- Da. - Păi, atunci poate nu.
Destul de rău, nu?
- Da. Chiar acolo. - Nu mișca.
Hei. Hei!
Mulțumesc pentru timpul acordat, John.
Fugi!
Ai de lucru, John?
Da. Destul.
Dar nu prea mult, din ăla plătit.
Grady pleacă la facultate din toamnă.
Cred că ceva inteligență de la mama sa.
Sunt cât se poate de mândru de băiatul ăsta,
dar n-o să facă niciodată agricultură,
mai multă decât a făcut. Mi-e greu să-l învinuiesc.
Lumea e interesantă acolo în zilele astea.
Și clar că nu mai faci bani cu laptele.
N-am mai avut un om cu normă întreagă până acum,
dar dacă Grady pleacă, nu-i corect ca mama lui să-i îmbrace salopeta.
Deci...
Dacă ți s-ar părea în regulă
să lucrezi pentru mine, la fosta ta casă,
Îți ofer o slujbă, în toamna ce vine.
Slujbă bună. Pe termen lung.
Conduci ferma asta mai bine decât a făcut-o tata vreodată.
Ăsta-i adevărul.
Nu-i vina ta că a pierdut-o,
și-ți mulțumesc pentru ofertă, numai că...
Te interesează mizeria aia,
- înainte s-o duc la gunoi? - S-ar putea. S-ar putea.
Bine...
Nu-i insistent fiul ăla de cățea?
Asta-i a doua oară în 24 de ore
că merge către Hollenbach.
Poate că, după șase ani,
în sfârșit, cineva caută să cumpere acel loc.
Oricum, cred că-i din altă parte. Bine spun, John?
Nimeni din zonă n-ar cumpăra acel loc, știindu-i istoria.
Parcă te-ai plimba pe mormintele lui Ira și Molly.
Crezi în fantome, John?
- Și da și nu. - Da, sigur. Ca mine.
Oricât de frumoasă-i bucata aia de pământ,
n-aș sta în casa aia pentru tot aurul din lume.
Hei, îți amintești de copil orfan, ce-a lucrat pentru Ira
înainte să fie ucis? - Cornish.
- Obadiah Cornish. - Da, el este.
Își spunea "Cloșca."
- Ciocănitoare... - Da.
Cumpăram multă piatră în acele zile,
de la Ira, iar băiatul ăla,
și amicul tău, Simon Breedlove, mă ajutau s-o încarc.
Simon și el au lucrat pentru Ira în același timp?
Da.
N-a fost Cornish concediat că a înjunghiat o capră sau ceva?
Nu, a fost juninca lui, a înjunghiat o junincă în inimă.
A fost închis pentru asta.
Hei, știu că ăla-i
- ca un frate mai mare pentru tine... - Simon?
Da, și știu că poate mulge și-un catâr
când e treaz, dar e mereu afumat de băutură,
e un om cu totul diferit.
- Da, îți ia orice speranță. - Da.
Vrei să te speli înainte de a pleca?
Nu. Mă spăl acasă.
Sper că cel la care te-ai gândit
că va primi căluțul se va bucura de el.
- Trebuie mai întâi reparat un pic. - Omul potrivit îl salvează.
Îmi vei da un răspuns, John?
Despre slujbă?
Fii sigur.
Vreau să stai departe de casă, John.
Nu poți merge așa acolo deschizând ușa...
și lăsând carne râncedă în mașinile oamenilor.
John?
Da?
- În ce ești băgat? - Ce?
Ai...
John, pentru Dumnezeu,
de unde-ai luat banii ăia?
Sunt pentru tine și Nolan.
Sunt peste 4.000 $ acolo.
Nu m-am obosit să-i număr.
Ce se petrece, John?
Ești bine?
Hei, îți amintești de ferma aia?
Obișnuiam să vorbim de cumpărarea acelei ferme.
- Îți amintești? - Tu vorbeai despre ea.
Nu vreau să trăiesc la o fermă.
Sigur că vrei.
Nu, nu vreau să locuiesc la o fermă.
Te iubesc, iubito.
Oprește-te, John.
Ce se-ntâmplă cu tine?
Cine a fost rahatul ăla dubios
ce-o regula pe bona lui Nolan? De-aia ai sunat...
John? John?
Ești bine.
Sunt aici!
Sunt chiar aici!
- Da? - Câinele mi-a stat în cale.
- Cine este? - Știi, așa-i?
- Ce? - Cum stau lucrurile?
- Ce lucruri? - Dacă ce-ai luat
nu pui înapoi până mâine dimineață,
nu va mai fi un câine care să moară data viitoare.
Te voi găsi și-ți voi tăia gâtul.
M-ai auzit?
Uite-l! Haideți.
Primești vizitatori, Johnno?
- Ce dracu faci aici? - Oh, da.
- Hei, omule. - Ce mai faci?
E destul pentru mine.
- La naiba. - O mai știi pe uriașa Colette?
Nu, nu mi-e familiară.
Ba da, Colette Gans.
Măritată cu Ralph Gans.
Avea depozit de fier vechi în Cortland
unde am dus câteva rable
acum patru sau cinci ani.
Îl cunoști.
Oh, haide.
Avea un buton de pornire la...
De ce crezi că-i zicem uriașa Colette?
Imediat ce te uiți acolo jos,
crezi că te uiți la o jumătate de om.
Trebuie să ai grijă.
- Aia e vara ei, Mincy. - Mincy?
Da. Are un tatuaj cu un leu
pe părțile ei posterioare.
Părțile posterioare!
Mi-ai face o favoare, John
dacă faci cățeaua aia să mugească la ea.
Ah, rahat, nu știu. Nu știu.
Mai gândește-te, frate. Doar cu una mă descurc în seara asta.
- Nu știu. - Haide, John.
Vechiul tău coleg de muncă a scos pistolul la mine
- seara trecută. - Coleg de muncă, de-al meu?
Da, la Jess, după ce-am intrat
peste el când regula bona.
Obadiah Cornish? Își zice "Cloșca."
Ce dracu? Ultima dată am auzit
că nenorocitul pierdea vremea în Greensville.
N-o mai face acum.
Era tare scorțos.
A fost printre cei cu care a vorbit poliția
în noaptea în care Ira și Molly au fost spintecați.
Unde-i câinele ăla al tău, în trei culori?
De obicei, mă umplea de bale, când veneam aici.
A fost împușcat cu câteva ore înainte de-a ajunge tu aici.
Împușcat? De către cine?
Nu l-am văzut.
Cineva a avut un motiv, John?
Nu. Nu cred.
Ei, rahat.
Trebuie să fii avut un motiv.
Suntem tare singure aici, băieți!
Să-ți dea o întâlnire?
Simon...
Oh, la naiba. Vezi ce se-ntâmplă?
Simon a spus.
Oh! Doamne!
Merg eu înainte.
Simon a spus că ai nevoie de convingere.
Ți-a spus că am soție?
A zis că te-a părăsit
și că ai nevoie să-ți iei gândul de la ea.
Da?
Mi-e mi se pare că ai deja ai făcut-o.
Pușc-o Doamne! Unde mi-e ceasul?
Ploaia o să-l strice!
Ajută-mă să-l găsesc, te rog!
- Îl am de când aveam cinci ani! - Ăsta-i?
Da! Pfaaai!
Simon?
Da?
Greșeală, Johnno.
Am avut o mască de-aia, demult,
și am respirat în ea.
Am început să inhalez și să pufăi,
de parcă urma să explodez.
D-ul "Pudel" s-a speriat așa de tare,
că s-a urcat pe mine!
Poliția caută rahaturile alea, dacă-i întrebi.
Nu i-aș întreba.
Voi găinilor, vreau să terminați cu cotcodăcitul.
Sunteți ca două ciocane cu pene,
ce mă lovesc în cap.
Vânezi tot cu gloanțe cilindrice, Johnno?
Da.
- Nu-i distractiv? - Vrei să mergi în altă parte?
Roagă-mă frumos.
Mincy!
Haide. Haide.
Ieșiți afară și urcați în mașină.
Bătrân răutăcios.
Pa.
Îți zic eu, Johnno. Femeia e cea mai afurisită farsă al naturii
pe verdele pământ a lui Dumnezeu, crede-mă.
Ne mai vedem.
Ușor, băiete. Ușor. Ne-ai speriat de moarte!
Îmi pare rău. Te-am luat drept altcineva.
Cine a băgat groaza în tine, în halul ăsta?
Calm, băiete. Calm.
- Doamne, John Moon! - Probabil am ațipit.
În ploaie? Cu pușca în mână?
- Am crezut că văd un fazan. - Sau un cerb?
N-aș crede asta.
Vei lua slujba ce ți-a oferit-o?
Nu prea am avut timp să mă gândesc.
Ar trebui. Nu oricine are șansa să facă ceea ce-i place
și să mai fie și plătit.
Să cureți rahat și să mulgi vaci?
Sunt fiica unuia, ca tine. Dacă tata ar trebui să lucreze într-o fabrică, ar muri.
Da, doamnă.
La cursul de economie din vară,
studiem despre participare la câștig. Știi ce-i aia?
Nu, dar pun pariu că o să-mi spui, nu-i așa?
Este atunci când angajații ajung să dețină
o parte din compania la care lucrează.
În locul tău, i-aș sugera așa ceva tatălui meu.
I-aș spune că aș lua slujba,
dacă o parte din plată ar merge la cumpărarea unei părți din fermă.
Vrei să cumpăr înapoi o bucată din fosta mea fermă?
John Moon.
Dacă continui să privești înapoi, nu vei merge niciodată înainte.
Poate ar trebui să-ți faci griji că-ți pierzi moștenirea.
N-am nevoie de ea, voi fi milionară la 30 de ani.
Am o mie de idei cum să procedez, așa cum te fac asociatul tatălui meu.
- Te-ai gândit la toate, nu-i așa? - Am încredere în tine.
Tu doar îmi vei face moștenirea mai mare.
Tatăl tău știe ce te învață la școală?
Nu. Aș aprecia să nu discuți cu el
când mergi cu propunerea mea de coproprietar.
Te vei gândi la asta, așa-i?
Fii atentă prin pădure. Pământul e alunecos.
Nu-ți face griji pentru mine.
Sunt o călăreață cu experiență.
John?
Ce faci?
Am fost la vânătoare de păsări.
În rulotă?
Tocmai m-am întors.
Am venit să-mi iau niște lucruri.
- Ce lucruri? - Hainele mele sunt încă în dulap.
Nu pot purta aceleași haine tot timpul.
De ce nu? Cred că arăți grozav.
Pot să intru?
Relaxează-te. Le aduc eu pentru tine,
să nu vezi cum a ajuns locul ăsta, de când ai plecat.
Te cred.
Mă bucur să te văd.
Cecil Nobie mi-a oferit ieri o slujbă permanentă.
De îndată ce Grady pleacă la școală.
Da? Și vei fi prea mândru s-o accepți, nu-i așa?
Asta crezi?
Eram pornit să văd
dacă nu mi-ar vinde câteva juninci, să-mi pornesc propria cireadă.
- Da? - Da.
- Se numește "participare la câștig." - Chiar?
Ce părere ai?
Ei bine, cred că Cecil s-ar învoi, oricare-ar fi prețul.
Trebuie să plec.
"Soția ta, copilul tău.
"Dă-mi banii, sau bang! bang!
De ce n-ai chemat poliția?"
Hai, Jess, hai, iubito.
Haide, iubito.
Jess!
Unde-i familia mea?
Nu știu nimic despre asta.
Nu știi nimic despre ce?
Nu știu nimic despre nimic...
Mai ales unde sunt Jess și Nolan.
Ai face bine să devii rapid măi inteligentă.
Dă-mi drumul, John! Nu mai vorbește cu mine, mulțumită ție.
El unde-i?
- Cine? - Știi că iubitul tău
ucide vaci și câini pentru distracție?
De ce zâmbești? Dacă mai zâmbești,
- îți rup încheietura mâinii. - Psihopatul ăla nu mi-e iubit.
Aud de el numai când are chef.
Dar știi unde-l pot găsi, nu?
John, știu că nu-i plac surprizele, și dacă vrea să vadă pe cineva,
- îl va găsi. - De ce nu-i dai un răspuns, Carla?
Nu-l am pe cel care-l vrea.
Poate ar trebui să te străduiești mai mult.
Mersi pentru sprijin, grasule.
- Ești un prinț adevărat. - Știi, a fost
o tânără tare drăguță aici, chiar ieri,
căutând o slujbă. Avea două lucruri pe care tu nu le ai.
Un comportament plăcut, și țâțe de mărimea pepenelui.
I-am zis să-mi lase numărul ei.
Pun pariu că-și ține respirația.
- Unde-i tipul? - Se plimbă nopțile.
Încearcă la "Bonanza".
N-a fost așa de greu, așa-i?
Ar fi bine să nu mai vii pe-aici câteva zile, John.
Dacă a spart ceva, tu plătești.
Hei-hei-hei! Nu te grăbești
de la un prânz special de rău, așa-i John?
Ce spui de un ocol cu mine, de la locul
unde ți-e grabă, mergem la biroul meu,
și semnezi actele alea pe care le-am elaborat?
Nu acum.
Așteaptă. Nu trebuie să fii de acord cu nimic, mai știi?
- Doar îți protejăm drepturile. - Mai târziu, Pitt.
Nu mult mai târziu, sper.
Să spunem după-amiază? Poate...
Poate mai e vreo problemă ce dorești s-o discutăm?
- Adică alta, în afară de divorț. - Ce?
Ce problemă?
Sper că n-am sărit calul, John.
Știu că ai avut mult stres în ultima vreme, și...
Ei bine, am auzit lucruri.
N-aș vrea să-ți văd toată viața distrusă
pentru o greșeală sau două. Și nu doar viața ta, John.
Ce-ai spus?
E un băiat, la care să te gândești. Nolan.
El n-are legătură cu asta.
Desigur, că are, John. E fiul tău.
Majoritatea problemelor, John, nu-s așa de rele precum par.
Treaba-i că trebuie rezolvate
înainte ca oamenii să ajungă la strâmtoare.
Dacă ai ceva de zis, scuipă.
Sunt multe interese ce se suprapun într-un oraș mic, John.
Avocatul unui oraș mic își poartă crucea...
De asemenea, este... legea.
Singura mea problemă e să-mi recapăt familia.
Dacă nu mă poți ajuta, nu-mi pierd timpul cu tine.
Hei, domnule, mă puteți duce înapoi în oraș?
Crezi că țâțele ei sunt reale? Ei bine, nu-s.
E un bărbat, cu sâni din plastic,
cu păsărica făcută din pielea de pe propriul picior.
Medicul i-a tăiat penisul
și i-a cusut lucrurile.
- Pot să te ajut? - Un tip pe nume Cornish stă aici?
- Nu pot spune. - Nu poți spune?
- Nu. - Brațe și picioare lungi?
Un ticălos greoi, tatuat. L-ai văzut?
Poate-l știu cu alt nume.
Cred că nu vrea să fie găsit.
Nu vrea să fie găsit? În ce cameră e?
Camera șapte. Îl sun să-i spun c-ai venit.
Mă duc acolo personal.
Și n-am fost niciodată aici.
Ești unul dintre ei "puturoși", nu?
Nu-s nici un puturos.
- Da? - Deschide. Room service.
Rahat.
Hei, omule. Ce-ai mai făcut?
M-am dus în Hawaii. Ce dracu crezi?
Te așteptam să ieși la iveală cu banii.
Eram pe problemă, omule. Eram pe ea.
- Da, erai? - La dracu, omule.
M-a ajuns rahatul din urmă.
De două zile îi îndulcesc pe băieți.
Dacă nu apari cu banii,
va trebui să cerșim după droguri. Ai înțeles? Pricepi?
Trebuie să ai încredere în mine. Bine?
Sunt așa de-aproape să iau banii ăia înapoi.
Dacă n-ai încredere în colegul de celulă în cine mai poți avea?
Asta-i drept.
Găozarii de-afară n-au idee.
Când ieși afară,
îți dai seama că pierzi timpul cu hoți și criminali,
și mincinoși nenorociți.
Da. Așa-i. Ca și cum suntem toți
într-un club din colegiu. Cum îi spui la ăla?
Frăție, idiotule.
Da, așa-i spune.
Unde naibii sunt bani?
Ascultă, omule, nenorocitul ăla de "marmotă" ce stă lângă carieră...
Nu vorbi. Cum îl cheamă?
John Moon. Nu sunt sigur
unde i-a ascuns, omule, dar ascultă-mă,
am pe cineva aproape de soția și copilul lui
- și ne străduim să aflăm. - Ești sigur că el i-a luat?
L-ai văzut?
Nu, dar știu că el i-a luat, omule.
- Bine. Unde-i bobocel? - Nu știu, omule.
Poate s-a dus la mama ei.
Prostii! N-ar fugi de mine.
Unde-i?
Nu știu. Poate s-a speriat sau așa ceva. Eu nu...
Minți! Nu-mi spune minciuni!
Unde-i iubita mea?
- Unde-i? - E moartă, omule.
Am găsit-o în containerul ăla, omule.
- Mă jur pe Dumnezeu. - E moartă?
N-am vrut să-ți spun. N-am vrut să stricăm afacerea, omule!
N-am făcut-o eu!
Tacticile tale teroriste
m-au pus într-o situație foarte delicată.
Credeam că am căzut de acord să mă ocup eu de John Moon.
Alo?
Mă întrebam dacă John Moon e mâncător de gogoașe?
Asta vrei?
- Asta era ultima mea... - O iei pe coajă. Unde este?
- John...! - Unde-i fiul meu?
John, știu că ești supărat. Lasă-mă să vorbesc...
- Unde-i soția mea? Unde este? - Jess a venit ieri să mă vadă!
Următorul lucru ce-l spui e să zici unde e.
Îți rup gâtul, dracului!
I-am spus, în calitate de avocat, nu mi-e permis să vorbesc cu tine,
- dar a insistat! - Ridici telefonul
- și suni la cel care are familia mea. - Familia ta?
John, John...
Cred că ești confuz. Jess m-a rugat să vorbesc cu tine.
E pe drumul Oxbow. Nu trebuia să-ți spun.
E speriată, John.
Spunea c-a încercat să te înțeleagă, dar nu vedea nici un sens
din ce spuneai despre bani, sau de unde îi ai,
că te purtai de parcă ți-ar fi căzut din cer.
Nu știe ce lucruri teribile ai făcut
sau ce repercusiuni ar putea avea
asupra ta, sau a ei,
- sau mai ales asupra lui Nolan. - Mă ameninți?
Nu te juca cu mine. Știu deja că lucrezi pentru ei.
- John, nu știu... - Termină cu prostiile!
Cum de-au știut de banii ăștia? Cum au ajuns la ei?
N-am întrebat, așa cum nu te voi întreba
ce-i cu ei sau de unde-i ai.
Dacă, să zicem, sunt din câștig necinstit,
atunci voi fi obligat prin lege să-i predau poliției.
Cred că toți am dori să evităm asta, da?
- Sună-l pe Waylon. - Waylon?
- Waylon, da. Sună-l. - Oh, Doamne!
- Cel care lucrează cu Cornish. - Cred c-ar trebui să vorbim cu Obadiah.
Nu putem vorbi cu Obadiah. E mort. Acum, sună-l pe Waylon ăsta,
și spune-i că ai banii lui. Unde-i?
John, nu știu pe cine...
Nu cunosc nici un Waylon!
LASĂ-MI SOȚIA ÎN PACE
Ce faci aici, Johnno?
Johnno, ticălosule. Ai un pistol spre mine.
Da, ce zici de asta?
Cred că mă culc înapoi.
A încercat să mă trezesc, dar nici gând.
Uită-te la asta, Simon.
De ce e numele tău aici?
A găsit-o în camera de hotel a lui Obie.
Să nu crezi că nu știu, că mi-ai căutat prin lucruri aseară.
Despre ce vorbești, John?
Am fost acolo, Simon.
Bine.
Stai jos, Johnno. Să-ți dau ceva de băut.
Îmi dai ceva de băut?
Poate și vreo două fete.
Mi-o servești?
- Nu-i lăsam să-ți fac rău, Johnno. - Vorbește cu mine, Simon.
Tu l-ai împușcat pe Mike?
Nu împușc câini.
Ieșiți de-aici! Ieșiți afară. Hai!
Le-ai servit-o și soției și copilului meu?
Hai să vorbim despre asta, Johnno.
Da. Hai să vorbim.
Să vorbim despre asta.
- Hai să vorbim. - Bine.
Să-mi vărs rahatul pe tine, acum?
Spune-mi.
Vorbește-mi, Simon.
Mi-ai face o favoare, Johnno.
Știi ce fac banii dintr-un un om sărac, Johnno?
Un bețiv?
Un om bogat.
Ține.
Eram la "Bonanza", acum două zile, cu uriașa Colette,
ascunzându-ne de bătrânul ei,
când mi-a băgat toate animalele aici.
Ticălosul.
Și la naiba, am dat de rahatul ăla fără creier, Cloșca.
Mai are bronzul ăla de pușcăriaș și-a fost surprins să mă vadă.
Mi-a cântat și dansat niște prostii de cocoș,
că urmează să-mi meargă mai bine
de îndată ce găsește banii ăia tăinuiți,
și se jura ca cineva i-a furat
de unde îi îngropase,
și era convins că tu erai ăla, Johnno.
Gândul la banii ăia era ca un cancer în intestine.
Te cunosc de 20 de ani.
Ăsta nu ești tu.
Ira și Molly trebuiau să plece în acea noapte.
La o petrecere de-a pompierilor.
Am dat de Obadiah la "Pink Lily", în Raburn.
Trebuie să fie trei, patru ani
de când rahatul cu Ira l-a băgat la pârnaie, și zicea c-a ținut minte
combinația seifului lui Ira, în tot acest timp,
și tot ce avea de făcut era să meargă și să-l deschidă.
M-am gândit că dacă e un seif,
tot ce va fi acolo este
salariul pe două săptămâni cu care Ira m-a tras în piept.
Îți spun, Dumnezeu mi-e martor,
Johnno, cu cât sunt mai beat,
tot mai rezonabile,
al dracului de rezonabile mi se par lucrurile.
Am intrat pe ușă fluierând,
exceptând faptul că Cloșca nu l-a putut deschide
cu numărul ce-l avea scris. Deci, spune: "Băga-mi-aș",
aleargă la etaj,
să ia niște bijuterii de-a lui Molly, ca să merite plimbarea.
Și nu-mi plăcea de el, că scotocește locul,
așa că am rămas jos,
m-am dus la frigider și-am luat o bere,
m-am așezat și m-am uitat la TV.
Nu trec nici 15 minute
și coboară Obadiah, plin de sânge,
zicând că l-a întrebat pe Ira de numerele alea,
și-am fugit la etaj, și Molly era moartă, mulțumesc Domnului...
Dar Ira încă mai respira,
sângerând ca Isus pe cruce,
holbându-se la mine cu o privire ce mă va urmări și-n pământ.
L-am terminat...
Cum aș face cu un cerb rănit.
Ira s-a purtat cu tine cuviincios.
Și Molly.
Bătrânul Ira nu s-a dat mare în toți anii ăștia,
c-ar fi un om bogat,
dar măcar atâta știi, nu-i așa, Johnno?
A spus că-i mai bine să ne despărțim,
el ia banii și-i duce în pădure,
și eu merg în vale,
unde îmi era mașina.
Cred c-a plănuit totul dinainte
să ascundă ceea ce luăm, până iese afară.
Acum, e afară.
Nu-și purta puța aia celtică
doar pentru fanfaronadă, Johnno. Știa unde să sape.
Ei bine, acum e mort. Are gâtul tăiat.
Nu trebuia să faci asta, Johnno.
Chiar dacă a devenit așa.
N-am făcut-o eu. Prietenul tău a făcut-o.
M-am nici un prieten, Johnno.
Doar pe tine.
Ai un mod ciudat să-mi arăți asta.
Nu l-aș fi lăsat să te rănească, Johnno.
Nu-l lăsam să-ți fac rău.
Voiau doar banii.
De ce-ai luat banii, Johnno?
Tâmpit nenorocit. De ce-ai luat banii...
Nu.
Cu un glonț te curăț, Johnno.
Dă-i drumul.
Relaxează-te, omule.
- Bună. - John Moon.
- Ce faci aici, dragă? - Ți-am adus niște pâine de casă.
Și de altele, pentru câteva mese.
- Pe prima ți-o gătesc chiar eu. - Da? Sunt norocos.
Ce-ai acolo?
Sandwich-uri italiene, specialitatea mea.
Specialitatea ta?
Mama e îngrijorată, la fel și eu, John,
- stai aici uitat de lume. - Ah, sunt bine.
Nu prea arăți bine.
Nici nu miroși așa.
Păi, am tăiat lemne, sus pe deal.
Am curățat tufișurile să fac drum pentru camionetă.
Du-te intră sub duș, John Moon,
în timp ce-ți gătesc un prânz bun.
Du-te!
Fă-mi doar unul.
Apoi vreau să mergi acasă, mă auzi?
Hei, Abbie.
Dragă?
O fac eu.
E ceva de lucru...
să fac loc, cu toate câte-s acolo.
O voi face eu.
John, ești bine?
Da. Sunt doar...
Sunt obosit.
Foarte obosit.
E vântul, John, bate în obloane.
Da.
Da, știu.
Mâncăm?
Hai să te hrănesc.
Am auzit la știri azi-dimineață,
despre o crimă în oraș petrecută ieri, la "Stejari".
Poliția n-a spus cine, doar că-i un tip cu cazier lung
și e din zonă.
Au văzut pe cineva anume?
O femeie care locuia mai jos de tipul mort,
și un om, a văzut ceva, nu cu mult timp înainte de-a fi găsit trupul.
Ce te supără, Diablo?
Trebuie să fie gelos.
Sper că te-ai protejat, cu cea care te-a ținut treaz până târziu.
Nimeni nu m-a ținut treaz.
Frumos... blând, dar puternic,
și cu simțul umorului?
Tot ce-ți trebuie să prinzi perechea perfectă,
John Moon, e un loc de muncă sigur.
Ai lăsat radioul să meargă?
Da. Probabil.
Merg să-l opresc. Tu du-te acasă.
- Ce? De ce? - Ai tăi se vor întreba unde ești.
Ai mei nu sunt acasă, nu-i nimeni. Și n-am terminat de mâncat.
- Mergi acasă, cum ți-am spus. - Nu plec nicăieri, John Moon.
Te rog, nu-i face rău. Dă-i drumul.
O să-ți dau... O să-ți dau banii.
Aruncă pistolul aici, jos.
Acum!
Aruncă-l jos!
Scoate cuțitul.
Acum, adu frânghia aia și leag-o.
Ia frânghia! Haide!
Legă-i mâinile.
Legă-i dracului mâinile.
Am spus leagă-le. Leagă bine.
A fost un accident.
- Am confundat-o cu un cerb. - Un cerb? Da, sigur.
Acum picioarele. Leagă-i picioarele.
- Unde-i? - Am îngropat-o în pădure.
Te pot duce acolo, chiar acum.
Nici vorbă. Cadavrele îmi dau fiori.
Dacă aș putea face ceva
s-o aduc înapoi, aș face-o.
Ai regulat-o?
Am găsit o scrisoare asupra ei.
Spunea că te-a iubit.
Spunea că urma s-o duci în Hawaii.
Ai citit scrisorile lui Ingrid? Iisuse.
Mă iei drept idiot?
Bine. Bine. Unde-mi sunt banii?
Sunt pe deal, acolo sus. Te-aș putea duce acolo chiar acum.
Las-o pe ea în pace, și noi doi mergem acolo împreună...
Nu, nu, nu așa ne vom juca. Tu mergi să-mi aduc banii,
- și eu stau aici cu... cum o cheamă? - Abbie.
Da. Abbie. Și mă voi face bine cunoscut,
- cum ai făcut tu, cu Ingrid a mea. - Doar las-o să plece,
și noi vom merge acolo chiar acum.
- Unde ți-e mașina? - Haide, noi doi să...
Unde ți-e mașina?
E acolo sus. E la jumătatea drumului.
- Ai o armă în ea? - N-am arme. Mi le-ai luat pe toate.
- Juri? - Jur. - Juri pe viața ta?
- Jur pe viața mea. - Ei bine...
Vezi tu, vreau să te cred, John, dar mi-ai omorât prietena.
Mi-e foarte greu să cred. Înțelegi?
Am nevoie și eu de o asigurare. Da.
- John, pune-ți mâna pe masă. - Nu-i nevoie, ai încredere în mine.
Pune-ți mâna pe masă, acum.
Bou prost și ticălos.
Mâna cu care tragi. Crezi că-s idiot?
- Nu trebuie s-o faci, să vorbim... - Deschide gura!
Pune-ți dracului mâna pe masă, acum!
M-am săturat să te-aud.
Acum mușcă tare.
Vezi, acum am încredere în tine, John.
Acum mergi și adu-mi banii.
Ah, Iisuse.
Bine, du-te înăuntru, și bandajează-te cu ceva.
Du-te.
Prietenul tău nu face multe parale.
O să fie bine.
Ești drăguțică.
Poate ai vrea să te grăbești
să capeți și tu o bucată.
John!
Dă-mi o strigătură, John!
Unde ești?
Răspunde-mi.
Sunt la mașină!
Ai banii?
Trebuie să sap mai întâi!
Îmi ia câteva minute.
Voi veni cât de repede pot!
Să nu mori acolo.
Grăbește-te, John!
Abbie!
Abbie?
Abbie!
Ușor, dragă.
N-o să-ți mai facă rău. Promit.
Ești bine?
S-a terminat.
Ești bine?
Ridică-te. Ridică-te.
Ușor.
Du-te sună-l pe șerif.
John, trebuie să mergi la spital.
Sunt bine. Du-te acum.
- Trebuie să te vadă. - Bine.
Sunt bine.
Trebuie să fac ceva mai întâi.
Du-te, acum. Totul va fi bine.
Sunt bine. Sunt bine.
Ticălosul, nici măcar... nu te-a dus în Hawaii.
Uite pentru cine ai murit.
Trebuie să sapi suficient de adânc, ca nimeni...
să nu te sape pe tine.
E de la tatăl tău.
Da!
---=== S F Â R Ș I T ===---