www.titlovi.com
"Život je veoma dug." T. S. Eliot.
Nije prva osoba koja je to izgovorila,
kamoli prva osoba koja je smislila to.
Ali, ta rečenica se njemu pripisuje jer je prvi zapisao.
Ako je izgovorite, morate pomenuti i njegovo ime.
"Život je veoma dug." T. S. Eliot. U potpunosti tačno.
Vajolet.
Moja supruga. Pije tablete...
Ponekad u velikoj količini.
Činjenice su da moja žena pije tablete a ja alkohol.
Ta pogodba bila je kao dodatak bračnom ugovoru.
Bolje i to nego...
prekrštenih prstiju ponovo se zavetovati na apstinenciju.
Odabrao sam da svoj život podignem na viši nivo.
Pridružio sam se klasi poslodavaca.
Tom odlukom nisam potpuno zadovoljan.
Znam da perem prljav donji veš. Radio sam to ceo život.
Ali, shvatio sam da staje na put mom pijančenju.
Bev? -Da? -Da li...
si ti... Dovraga!
Da li je došla policija? -Dođi ovamo, molim te.
Zdravo.
Džona, mlada žena o kojoj sam ti pričao.
Ti mi reci da li je ona žena.
Že-na. Že-na. Opa, čoveče.
Zaposliću... -Opa! Sad zapošljavaš žene!
Mislila sam da je drugo u pitanju.
Kuvaće i praće veš, pratiti te do klinike...
Zdravo. -Dobar dan. -Žao mi je.
Ovako. -Da, gospođo.
Baš si lepa. -Hvala Vam.
Jesi li Indijanka? -Jesam, gospođo.
Iz kog plemena? -Šajen.
Da li misliš da sam ja lepa? Ovakva?
Kao... -Polako! Polako.
Izvini. Popila sam neke... lekove za moje mi...
Za moje mi...
Za mišiće! Za moje mišiće.
Dušo, zašto se ne vratiš u krevet?
Zašto ti ne odjebeš?! -U redu.
Žao mi je. Biću bolesno slatka.
Bolesno slatka. Ja sam tako slatka.
Ja sam tako...
Neviđeno slatka.
Imamo neobičan raspored.
Mojoj ženi je dijagnostikovan kancer.
Treba da je vodimo u Talsu, na poslednju dozu hemoterapije.
Koji tip kancera?
Zaboga, umalo da zaboravim glavnu stvar. Kancer usta.
Imate li pitanja?
Koje tablete uzima? -Valijum. Vikodin.
Darvon, Darvocet. Perkodan, Perkocet...
Ksanaks, iz zabave. Malo Oksikotina.
Naravno, i Diluadid. Ne smem da ga izostavim.
Moje knjige su beg iz stvarnosti.
Sitna zadovoljstva...
Poput pronalaženja...
mladog luka pokraj puta, ili prave ljubavi.
Evo je. Ovo je knjiga T.S. Eliota.
Pročitaj je, ako želiš. Nije zadatak u okviru posla.
Čisto radi uživanja.
"Ukolo okolo kaktusa, okolo kaktusa, oko kaktusa."
"Ukolo okolo kaktusa..." T.S.Eliot "Šuplji ljudi"
AVGUST U OKRUGU OSEJDŽ
Mama!
Mama?
Mama!
Mama! Nisi čula telefon?
Ako je tvoj otac, reci mu da odjebe.
Zove tetka Ajvi, iz Oklahome.
Ajvi? Šta nije u redu?
Kada?
Šta si rekla Barb?
Da je tata nestao. -Šta je rekla? -Krenula je.
Proklet da je tvoj otac što mi ovo priređuje.
Jesi li videla njegovu kancelariju?
Zaposlio je Indijanku iz nekog glupog razloga
i sada imam stranca u kući. Kako se zove? -Džona.
Ne mogu ovo da rešim sama!
Zvala sam Keren.
Šta je rekla? -Da će se potruditi da dođe.
Baš će mi biti od velike pomoći. Kao i ti.
Treba mi Barb. -Šta će ona moći da uradi?
Šta si uradila sa kosom?
Ispravila sam je. -Zašto bi neko to radio?
Želela sam promenu. -Ti si lepa devojka.
Zašto se ne šminkaš? -Da li mi treba šminka?
Svakoj ženi treba šminka!
Ne slušaj tuđa mišljenja. Jedina žena...
dovoljno lepa bez šminke bila je Elizabet Tejlor.
Ona je stavljala tonu šminke!
Ramena su ti pogrbljena, kosa ispravljena...
nisi našminkana. Ličiš na lezbejku. -Mama!
Našla bi pristojnog muškarca kad bi se sredila malo.
Samo kažem. -Ne tražim muškarca.
Koliko sam popila? -Nisam brojala.
Peku te usta? -Do bola. Jezik mi gori.
Da li bi trebalo da pušiš? -Da li iko "treba" da puši?
Plašiš li se?
Naravno da sam uplašena.
Ti mi pružaš utehu, dušo.
Hvala Bogu pa je jedna od devojaka ostala blizu domu.
U moje vreme... Porodica je ostajala na okupu.
Tetka Meti Fej je stigla. -Rešila je da dođe...
i objasni mi par stvari.
Ne znam kako je teča Čarli trpi. -Puši mnogo trave. -Stvarno?
Puši zaista mnogo trave.
Rekla sam Vi da pokupi one silne knjige koje toliko voli,
nagomila ih u dvorištu i založi sebi vatru.
Ne treba paliti tuđe knjige. -Ako situacija zahteva, treba.
Knjige nisu krive ni za šta.
Čarli Alkin, ako pomisliš da zbrišeš iz čista mira, veruj...
da ću ti... -Ne idem nikuda.
Kažem, kad bi pomislio na tako nešto.
Dala bih ti dva dana fore, a posle sve ide do đavola.
Doduše, ti nemaš problem sa knjigama.
Mislim da te nikad nisam videla sa knjigom u ruci.
Da li ti to smeta?
Kako se zove poslednja knjiga koju si pročitao?
Beverli je bio profesor.
Profesori čitaju knjige. Ja radim sa nameštajem.
Srce moje.
Tvoj tata je ovo već radio. Samo ode. Bez poziva, ičega.
Rekla sam tvojoj majici,
"Spakuj stvari tog ološa i neka ga čekaju ispred vrata".
Gde ti je majka? -Na spratu.
Vratiće se. Znam da hoće. Uvek se tako završi.
Beverli je veoma komplikovan čovek.
Kao i Mali Čarls. -Nije on komplikovan. Nezaposlen je.
Ne misliš da Mali Čarls i Beverli dele neku vrstu...
komplikovanosti.
Za komplikovanost ti treba pamet.
Hoćeš da kažeš da naš dečko nije pametan? -Da.
Skroz sam mokra. Zašto je ovde tako mračno?
Da li se i ti znojiš? -Da! Ovde ima 35 stepeni!
Pipni mi leđa. -Ne želim.
Znoj mi klizi niz leđa. -Verujem ti. -Pipni. -Ne!
Hajde, samo stavi ruku. -Do đavola! -Znoj samo lije...
Ajvi, kada je ovo počelo? Posao sa draperijama.
Ima nekoliko godina.
Znaš li čemu služi? Ne vidi se da li je noć ili dan.
Mislim da je to poenta.
O čemu li su ovi ljudi razmišljali...
Ludaci koji su se naselili ovde.
Koji kreten je ugledao ovu nedođiju i stavio svoju zastavu?
Mislim... Sjebali smo Indijance zbog ovoga?
Pa, genocid se u to vreme činio odličnom idejom.
Baš mi treba prosvećenje.
Ako želiš da ti objasnim jezive profile ljudi Srednjeg zapada...
Molim te. Srednji Zapad? Ovo su Ravnice.
Stanje uma, duševna bol... Poput bluza.
Nemoj.
Šta to radiš?
Izvini, dušo... Da li bi mi donela još jedno pivo?
Zaboga, ona nije konobarica! -Doneću Vam.
Znam ja to. -Onda idi sam po pivo.
Ne mogu da verujem.
Samo gledaš utakmice, ispijaš pivo.
Imaš li predstavu šta se dešava oko tebe?
Da li treba da sedim kao statua?
Ti piješ viski. -Ne, ovo je koktel.
Piješ čist viski! -Samo... Imaj malo stila.
Idem da ispalim cigaru.
Ti si je podržao u tome.
Nisam. -Diviš joj se što je propušila sa četrnaest.
Tako deluje još zrelije.
Do đavola, koliko je vruće.
Nadam se da je tvoja mama upalila klimu.
Šališ se? Sećaš se kanarinaca?
Kanarinci? -Nisam ti pričala o njima?
Iz nekog blesavog razloga, nabavila je kanarinca.
Mali skot je crkao posle dva dana.
Otišla je u radnju za kućne ljubimce i napravila scenu,
pa su joj dali još jednog. On je uginuo narednog dana.
Opet se vratila u radnju i dali su joj trećeg kanarinca.
I on je uginuo.
Devojka iz radnje je došla ovde da vidi šta kog đavola
radi ovaj serijski ubica kanarinaca pa su svi uginuli.
I? -Zbog vrućine.
Bilo je prevruće. Uginuli su zbog toplote. -Zaboga.
To su tropske ptice. One žive u jebenim tropskim krajevima!
Mama?! -Došla je Barbara... Barb.
Barbara! O, Bože!
Ti! Dođi da te poljubim! Bil, koliko si mršav!
Vidi ti nju! Daj poljubac tvojoj Meti Fej.
Zdravo, Čarli. -Zdravo, Bil. Oslabio si.
Vidi kolike su ti grudi! Poslednji put kad sam te videla
ličila si na dečaka! -Barbara!
Zdravo, mama. Došla sam!
Barb... -U redu je, mama. Ovde sam.
Subota jutro.
Indijanka pravi pogačice sa jajima u sosu. Jeli smo,
i on je izašao iz kuće. Kroz baš ova vrata.
To je sve. -Samo je otišao?
U subotu uveče sam otišla u krevet.
U subotu ujutro ustala... A Beverlija nema.
Nisam se brinula. Mislila sam da se opija negde.
Zašto bi to uradio kad može da pije kod kuće?
Osim ako ga nisi maltretirala. -Nisam rekla ni reč
o njegovom napijanju. Nikad mu nisam prebacivala.
Dakle, nedelja.
Njega još uvek nema... -Tad sam se i zabrinula, za sef.
Držali smo mnogo novca i skupocen nakit u tom sefu.
Imala sam dijamantski prsten procenjen na preko 7000 dolara.
Čekaj. Nešto mi nije jasno. Zašto te sef interesuje?
Tvoj otac i ja smo imali dogovor.
Ako se jednom od nas nešto desi, drugo će isprazniti sef.
Jesi li sigurna da povod odlaska nije neki incident, ili događaj?
Misliš na svađu? -Da. -Nije.
Dosta smo se svađali, ali... Ne.
Možda mu je trebalo da bude malo odvojen od tebe.
Baš lepo od tebe što to kažeš.
Nije počinio zločin. Brak je težak.
Čak i pod najboljim okolnostima.
Dakle...
Ništa? "Vidimo se kasnije, idem u šetnju?"
Dobri, stari nerazumni tata.
Taj čovek...
Zaljubila sam se u tu njegovu tajanstvenost.
Mislila sam da je seksi do bola.
Videlo se da je najpametniji u prostoriji. Kad bi progovorio,
znaš da bi te oborio s' nogu. Ali, on je samo stajao.
Smeškao se, ali nije progovarao.
Seksi.
Ne možeš da se setiš nečeg neobičnog?
Zaposlio je onu ženu.
Ništa me nije pitao. Zaposlio je i doveo da živi ovde.
To se desilo par dana pre odlaska.
Ne želiš je ovde? -Imam Indijanku u kući.
Vajolet, imaš problem sa Indijancima?
Ne znam šta da kažem jednoj Indijanki.
Zovu se američki starosedeoci, mama.
Ko odlučuje o tome? -Vole da ih tako zovu.
Nisu ništa veći starosedeoci od mene.
Zapravo, jesu. -Šta fali nazivu "Indijanac"?
Zašto ne možeš da zoveš ljude onako kako žele?
Onda možemo i dinosauruse da zovemo američkim starosedeocima.
Možda je Indijanka, ali je napravila
najbolju pitu od jabuke koju sam ikada jela.
Zaposlio je kuvaricu. Nema smisla. Mi ne jedemo.
Sada imaš pogačice sa sosom. Fino, zar ne?
To je fino. Za tebe, u ovom trenutku.
Uskoro ćeš otići i nikad se nećeš vratiti.
Kad si poslednji put bila ovde?
Ne počinji... -Dobro je. -Briga me za vas dvoje!
Povremeno bih volela da viđam svoju unuku.
Gledaš je sada. -Ocu si srce slomila kad si se odselila.
To nije fer! -Moram li da vas razdvajam?
Ti si njegova omiljena ćerka. Nemoj da se praviš blesava.
Verovaću da su moji roditelji podjednako voleli svu decu.
Onda veruj i da ti je Deda Mraz donosio poklone za Božić.
Da si rodila više dece,
znala bi da svaki roditelj ima omiljeno dete.
Moja majka je najviše volela Meti Fej.
Velika stvar. Navikla sam se.
Ti si bila tatina mezimica. Slomila si mu srce.
Šta je trebalo da uradim?
Kolorado je Bilu pružio duplo više od života ovde!
Čemu ova tema? -Misliš da tata ne bi iskoristio takvu priliku?
Grešiš. Beverlija ne bi izvukla iz Oklahome ni za živu glavu.
Dao mi je svoj blagoslov. -To je tebi rekao. Da.
Sad ćeš da mi otvoriš oči?
Da je neko teško sranje pričao meni iza leđa?
U redu, svi smo nervozni...
Vi, dosta! -Beverli nije pričao ružne stvari tebi iza leđa.
Rekao mi je da je razočaran što si se skrasila.
Mislio je da imaš talenat... da postaneš pisac.
Tata ti nikad nije rekao tako nešto.
Koja gomila neviđenog sranja. -Sranja?
Sranje? Pa, da. Sranje! Hajde svi da ponovimo.
Kaži "sranje", Bil.
Sranje.
Jesi li se naduvala? -Molim?
Ozbiljna sam! Uzimaš li nešto?
Za opuštanje mišića. -Slušaj me!
Neću ponovo da prolazim kroz ovo! -Ne znam o čemu pričaš.
Jebene tablete? Zato ti se u tri ujutro
pričinjavaju ljudi u dvorištu, policija i sve ostalo?
Nije isto. Tada nisam imala povoda.
A sada imaš razloga da se navučeš na lekove?
Nisam navučena ni na šta. -Ne zanima me jesi li ili nisi.
Kažem da neću ponovo da prolazim kroz ovo!
Nisam navučena! Imam bolove!
Zbog usta? -Da! Usta me peku!
Imam kancer... u ustima! Peče me! Vidi. Vidi!
Peče u tri lepe.
Beverli je nestao, ti vičeš na mene... -Ne vičem.
Nisi mogla da dođeš kad smo saznali da imam rak.
Beverli nestane...
Ti se stvoriš u tren oka.
Žao mi je.
Izvini.
Znaš li gde mislim da je otišao?
Mislim da je...
Uzeo je viski, boks cigareta, krimi romane, i...
Mislim da je na brodu.
Odvezao se na neko lepo mesto, blizu obale, kako on voli.
Peca, čita romane, pije... Možda čak i piše.
Mislim da će proći kroz ta vrata...
Svakog časa.
Mama?
Mama, došao je šerif. -Molim? Šta...
Dušo, vrati se u krevet.
Šta ćemo sa tetkom Ajvi?
Staćemo usput. Zaboga, treba da zovem Keren.
Zašto se češljam, kog đavola?
Ovo je priča...
Beverli se vratio.
Cigr... Cigar... -Gospođo?
Cigar...
Cigare? Ponestalo mi je.
Mnogo dobra muzika, zar ne?
Barb!
Od dana kad sam...
Od dana...
Beverli...
I onda... Onda ste ovde...
Barbara, ti si ovde. I Beverli. Onda...
Zabavljala sam se sa tim momkom.
Sa tim čovekom. -Kojim čovekom? Šerifom?
Bio je moj par na maturskoj večeri. -Šališ se.
Na dan mature, njegov otac se napio i ukrao mu kola.
Rođenom sinu je ukrao auto i otišao negde, u Meksiko.
Dion je došao kod nas. Plakao je.
Priznao je da nema čime da me vodi na maturu.
Kupili smo karton piva...
provalili u jednu kapelu, i celu noć pričali i ljubili se.
Evo ga sad, pokazuje mi...
Prosto neverovatno.
Sreća pa ne možemo da vidimo budućnost.
Ne bismo ustali iz kreveta.
Slušaj me.
Umri posle mene. Važi?
Ne zanima me šta ćeš raditi.
Kuda ćeš ići, kako ćeš usrati svoj život, samo...
Preživi.
Molim te.
Sranje, to je Keren.
Sećaš se tetke Keren? -Otprilike...
To mora da je ovogodišnji frajer.
Toliko vremena sam provela u našoj spavaćoj sobi,
pretvarajući se da mi je jastuk zapravo suprug...
Da li mu se dopala večera, gde ćemo ići na zimovanje...
On bi me iznenadio kartama za Beliz, poljubili bismo se...
Ljubila sam svoj jastuk!
Onda bih rekla da sam bila kod lekara, da sam možda trudna...
Tada je bilo razumljivo, iako sada zvuči patetično.
Snađe te pravi život.
Stvari ne ispadnu kako si planirala. Uvek je tako.
Jastuk je bolji muž od bilo kog stvarnog muškarca.
Kažnjavaš i kriviš sebe što ne možeš da nađeš dobrog muškarca.
Ne znam pamtiš li Andreja. Sećaš ga se? -Da.
Volela sam ga tako snažno.
Sve njegove greške shvatala sam kao prilike da ispravim stvari.
Kada me je varao ili nazivao pičkom,
rekla bih: "Ne, ljubav traje zauvek! Ovo je samo prilika
da malo izmenim svoje poglede na svet".
Hvala Bogu, jednog dana sam pogledala u ogledalo
rekla sebi "kretenu" i otišla.
Ali, jednog dana sam zaključila. To sam ja. Samo ja.
Ne treba mi ništa drugo. Sama mogu da vodim svoj život.
Položila sam vožnju, bacila se na posao, prodala mnogo kuća...
Tako sam upoznala Stiva.
Tako to ide, Barb. Deset godina je stariji.
Pravi je mislilac, i mnogo je dobar čovek.
Ima divno srce. Dobar je za mene.
Najbolja stvar u vezi njega, za mene je...
što sada... razmišljam o sadašnjosti.
Živim u sadašnjosti.
Moji planovi, život, ceo svet je usmeren ka tome.
Ne možeš planirati budućnost. Nikako.
Čim počneš, nešto se desi.
Grozne stvari... -Otac se udavi, na primer.
Upravo tako. Uzmi sve što ti život pruža, odmah!
Stiv je danas imao prezentaciju za neke bitne ljude iz vlade.
To mu je veoma važno za posao, mesecima se spremao.
Čim smo saznali za tatu, otkazao je sastanak.
Ima listu prioriteta. Znaš li šta je najbolje?
Znaš li šta je najbolje, Barb? -Šta?
Idemo u Beliz na medeni mesec!
Da li je uvek ovako vruće?
Obično bude još toplije.
To je teško zamisliti.
Koliko imaš godina, sedamnaest?
Četrnaest. -Četrnaest, da...
Znaš li šta sam radio sa četrnaest godina?
Prerada mesa. Znaš li šta je to? -Ne zvuči dobro.
Sanitacija klanice. -Odvratno. -Ne bih ti preporučio.
Ali, sto je bio pun hrane. Kapiraš?
Kakav je to miris? -Ne znam.
Verovatno dolazi od one kante. -Ne, ne osećam to.
Šta to radiš? -Da li je to ono što mislim? -Ne znam!
Šta osećaš? -Da li je to džoint? Pušiš travu?
Ne! -Možeš mi reći.
Opa, mala puši travu? -Ne!
Onda imaš sreće jer kod sebe imam mnogo dobro sranje.
Idemo! Nemaju Pinjot, ali sam uzeo dobar kalifornijski Merlot.
Pogledaj me! Vidi. -Prelepa si, mama. -Bila sam.
Ne više. -Ma, hajde. -I dalje si lepa.
Jedna od laži koje izgovorimo da bi utešili nekog.
Žene su lepe u mladosti, kasnije nisu.
Muškarci ostaju seksipilni i u starijim godinama.
Ne mislim na one muškarce u bermudama,
sa torbicom oko struka. -Zaboga...
Neki muškarci zadrže te grube crte. Žene samo ostare...
Ugoje se i dobiju bore.
Molim? Ja sam još uvek veoma seksi.
Hvala lepo. -Seksi si koliko i mokra kartonska kutija,
Meti Fej. Obe smo.
Zar ne bi svima bilo bolje kad bi prestali da lažemo
o ovim stvarima, i govorili istinu?
Žene u starosti nisu seksi. Ja mogu da živim sa tim. A ti?
Šta je sa Sofijom Loren?
Lena Horn je bila seksi do svoje osamdesete.
I planeta je okrugla. Pomiri se s tim.
Probaj ovu haljinu. -Izvini, ali neću.
Ne znaš kako da privučeš muškarca. Ja znam.
To je nešto što sam uvek...
Upravo sam sahranila oca. Neću da privlačim muškarce.
Bleso, ne pričam ti za danas. Samo kažem...
Ovo je nešto... -Imam dečka. U redu? Imam dečka.
Rekla si da ga ne tražiš. -Ne tražim jer imam.
Hoćete li me ostaviti na miru? -Ne, nikako! -Nema šanse!
Volela bih da možete da vidite vaš nenormalan izraz lica.
Ko je on? -Nebitno. Zaboravite.
Neko iz škole? Koliko ima godina, čime se bavi?
Neću vam ništa reći. -Moraš bar nešto! -Ne.
Jesi li se zaljubila, Ajvi? -Ja... Nisam...
Držimo račune sa strane, dok ne dobijemo odobrenja.
Da biste zaobišli odobrenja? -Da, dok ih ne dobijemo.
Mnogo je tu birokratije, papirologije...
Ne znam koliko si upoznat sa politikom Floride.
Samo šta sam čitao, i to je... -Da, ali baš o ovoj sferi...
Čarli? -Idem po Malog Čarlsa.
Daj mi vino.
Zbog toga si žurila da stigneš kući?
Šta se daje na televiziji od tolike važnosti?
"Fantom iz Opere" iz 1925. godine.
Prikazuju ga sa jednom scenom u boji. -Strava.
Da vidim jesam li dobro shvatila. Kad si pobesnela
što treba sa ocem da ideš u prodavnicu... Gledaj me!
I ona ljutnja zbog početka sahrane tvog dede...
Zbog ovoga, je li?
Da se vratiš da bi gledala Fantoma iz jebene opere?
Pretpostavljam.
Zaboga.
Fantom iz Opere, je li?
Zdravo, dušice. -Ćao, srce.
Dušice...
Srce...
Hoću da ti pokažem staru tvrđavu.
Čoveče, ovde se vazduh ne pomera.
Daću ti kasnije.
Žao mi je, tata.
Nema potrebe da se izvinjavaš. -Znam da je mama ljuta.
Ne brini za nju. -Šta je rekla?
Tvoja majka svašta priča. -Uključio sam alarm. Stvarno.
Znam da jesi. -Znaš da sam voleo teču Beva.
Prestani da se izvinjavaš. -Propustio sam njegovu sahranu!
Ceremonija. To je samo ceremonija.
Ne može se porediti sa onim što nosiš u srcu.
Sačekaj. Počešljaj se.
Teča Bev je sigurno razočaran.
Njega sada čekaju mnogo veće i bolje stvari.
Nema vremena za zlobu. Uostalom, nije bio takav čovek.
Sve je u redu.
Samo...
Znam kako stoje stvari. Znam šta misle o meni.
U ovakvim situacijama... želiš da se nađeš ljudima.
Žao mi je što sam te izneverio, tata. -Nisi.
Ti me nikad nisi izneverio. Poslušaj me.
Grešiš u vezi sa ovim ljudima. Oni te vole. Vole te.
Neki nisu imali priliku da vide ono što sam ja video.
Dobrog, dragog čoveka koji ima mnogo toga da ponudi.
Uzmi ovo.
Vrati mi češalj.
Volim te, tata.
Volim i ja tebe, sine.
"Fantom iz Opere"? -Zaboravila si kako je imati 14 godina?
Ima dovoljno godina da pokaže svoj karakter.
To je izgleda nešto što se uči od roditelja.
Čekaj, da li me provociraš? Nešto mi je promaklo.
Zaista? Formiranje karaktera!
Teret roditeljstva. -To sam shvatio.
U poslednje vreme se i nisi baš trudio,
pa je teško... -To što ti i ja vodimo bitku ne znači da...
Ona sad stvari vidi drugačije. To može smatrati napuštanjem.
Ma, daj. Pametnija je ona od takvog razmišljanja, zar ne?
Pametna u pičku materinu.
Ubacili su nešto u Fantoma iz Opere, i znam da ti se digao...
Barbara... -Napredno malo govno.
Ne branim je. -Ja je ne krivim!
Na tvojoj sam strani! -Sebična džukelo!
Budi otac! Pomozi mi! -Do đavola, ja jesam njen otac!
Samo na papiru! -Nisam zapostavio svoje odgovornosti!
Kaže se "zanemario", care. -I "zapostaviti" je pravilno.
Ma jebite se bre i ti i tvoja pravila!
Nisi poštena. -Videla sam kuda me je poštenje odvelo.
Odrasti! Farbaš kosu, prolaziš kroz peti pubertet,
svet se raspada a tvoje dete ne može da se izbori sa tim!
Ona pokušava da se snađe u ovoj ludnici gde si je dovela!
Ta ludnica je moj dom. -Malo se zamisli nad tom izjavom.
Džin je došla sa mnom jer je ovo porodičan događaj!
Ona je ovde jer je tampon zona između tebe i tvoje lude majke!
Znaš, bio bi verodostojniji da ti verodostojnosti ne manjka.
Lako te prevariti. -A ti si toliko prokleto pravična,
jesi li svesna? -Mora da si shvatio
kad si počeo da jebeš Pipi dugu čarapu da ti fali pravičnosti,
zbog nepravde nanete meni. -Možda sam te zbog toga ostavio!
Ovo je tvoja ispovest? Skidanje tereta, je li?
Ti si mnogo pažljiva, Barbara. Ali, nisi otvorena.
Strastvena si, ali i veoma teška.
Ti si dobra, pristojna, zabavna, divna žena. Volim te, ali...
Prava si morončina!
Jedna za mene. Jedna za devojke.
Mamine kaserole. -Rekli su da si se uspavao.
Možda sam se slučajno s namerom uspavao. Ne znam.
Žao mi je. -Molim te.
Znam da vam je ovo najgori dan u životu, i...
Žao mi je što nisam došao. -Ne moramo to da si radimo.
Kršiš naše pravilo!
Provalili su me. Ne nas, samo mene.
Rekla sam im da se viđam sa nekim.
Nisam rekla ko je u pitanju. Želim da znaš, ako spomenu.
Šta je bilo?
Čarls... -Obožavam te.
Dodajte mi kaserole, molim vas. -Moje stižu.
Ješću i tvoje. -Mama, hajde da ručamo!
Evo ga! Htela sam da te stavim za sto sa decom, ali mi nisu dali.
Gde da stavim ovo?
Ćao, Mali Čarls. Želim da upoznaš mog verenika, Stiva.
Do đavola! Smotana gluperdo!
Mama, žao mi je. -U redu je. Niko nije povređen.
Ja sam povređena! -Nema žurke dok se nešto ne prospe.
To su moje kaserole! -Žao mi je. -Pusti ga, Meti Fej.
Ko hoće piletinu? Džin, nisi jela piletinu.
Ja ne jedem meso. -Ne jedeš meso?
U redu. -Mama!
Stavi na tanjir ispred njega. Možda zapali celu kuću.
Dobro bre, Meti Fej.
Barbara...
Da li bi stavila ovu sliku tamo? -Naravno.
Baš lepo. -Divno.
Vidim da su se gospoda poskidala.
Mislila sam da je ovo večera posle sahrane, ne borba petlova.
Neko bi trebalo da izgovori molitvu.
Barbara?
Teča Čarli bi trebalo da je izgovori.
On je patrijarh ove porodice sada.
Jesam li? -Po pravilu.
U redu.
Dragi Bože... Molimo te da...
Čuvaš ovu porodicu... U ova teška vremena, Bože...
Da... Blagosloviš ovu dobru ženu, i...
Da je držiš u svojoj... milosti.
Moram da se javim. -Posao... Veoma je važno.
U Oklahomi sam. Da...
Molimo te da paziš... Beverlija, takođe, dok on...
Dok on... Dok je na svom putovanju.
Zahvaljujemo ti, Bože, što smo se okupili...
da odamo počast ovom divnom čoveku.
U njegovom domu, pored njegovih prelepih ćerki.
Blagosloveni smo u našoj družini,
našem zajedništvu, našem... našoj... družini.
Zahvaljujemo Ti za hranu, Bože, što možemo...
da delimo ovu hranu...
i upotpunjavamo naša tela... namirnicama.
Molimo te da nam pomogneš... da budemo bolji.
Da budemo bolji ljudi.
Sada, više nego ikada, spoznajemo snagu...
Radost porodice.
Molimo Te da blagosiljaš i čuvaš ovu porodicu. Amin.
Amin. Izvinjavam se. -Hajde da jedemo.
Barb, imaš li koristi od ovog kredenca?
Kredenac iza tebe, da li te zanima?
Baš je lep. -Ne. Zašto?
Rešiću se većine stvari. Možda te kredenac zanima.
Ne, mama. Ne znam kako bih ga prenela u Kolorado.
Možda bi ga Ajvi uzela.
Imam sličan, sećaš se? -Sve ću da raščistim.
Baš je lep. -Hoću sve novo da kupim.
Nisam baš spremna da pričam o tvojim stvarima.
Kako god hoćeš.
Hrana je fantastična.
Džona je sve sama napravila.
Za to je plaćena. Znate da je plaćamo, zar ne?
Džin, znatiželjan sam.
Kažeš da ne jedeš meso. Nijednu vrstu mesa? -Da.
Iz zdravstvenih razloga, ili...?
Dok jedeš meso, u svoje telo unosiš strah te životinje.
Šta unosiš? Krzno? -Strah!
Mislila sam da je rekla...
Kako to? Ne možeš jesti strah. -Naravno da možeš.
Kako ti reaguješ kad si uplašen?
Zar tvoje telo ne proizvodi razne hemijske reakcije?
Ne znam. Proizvodi li? -Da. -To je tačno. Adrenalin, i...
Kada osetiš strah, telo prolazi kroz čitav hemijski proces.
I kortizol. -Misliš da životinja ne oseća strah?
Kladim se da oseća.
Dok sam radio u klanici, mnogo straha je prošlo tuda.
Kada jedeš meso, unosiš sav strah te životinje
dok su je klali radi pravljenja hrane.
Hoćeš da kažeš da sam jeo strah triput dnevno, skoro 60 godina?
Kod njega nema obroka bez mesa. -Tako sam odrastao.
Nije to pravi obrok ako bar u nečemu nema mesa.
Kad spremim testeninu, on zna da kaže:
"Dobro je za predjelo, ali gde je meso?"
Zar to nije reklama? Kad ona bakica pita: "Gde je meso?"
"Gde je govedina?"
"Gde je meso?!" "Gde je meso?!"
"Hej, gde je meso?!"
Baš lepo.
Mislim da je opelo bilo fino. -Nije li? -Pop je bio odličan.
Ja bih mu dala... -Stvarno? Tako misliš?
Sad sledi malo dramske kritike.
Previše priče o poeziji i predavanju.
Nije pisao poeziju još od davne '65. godine.
Nije voleo ni da predaje. Niko nije pričao o dobrim stvarima.
Bio je alkoholičar prve klase, duže od pedeset godina.
Nije se ispričalo o večeri kada se svađao za govor
pred studetima na Univerzitetu u Tulsi.
Popio je celu bocu belog ruma. Ne znam kud sam se toga setila.
Ustao je, održao govor, i tako se osramotio.
Vratio se za sto sa... -Ne mogu da verujem zašto nije ispričana.
Reći ću vam da ga više nisu zvali na večere Univerziteta.
Ne znam mnogo o poeziji. Ali njegove pesme su neverovatne.
Pročitao si ih veoma lepo. -Hvala.
Ko si ti?
Moj verenik, Stiv. Upoznala si ga u crkvi.
Stiv Hrbebret. -Hrb... šta? -Hrbebret.
Hrb... Nemačko prezime. -Nemačko-irsko, zapravo.
Keren, baš je čudno što si dovela dečka na očevu sahranu.
Poezija je bila dobra, ali ostalo nije baš za sastanak.
On mi nije dečko, nego verenik.
Venčaćemo se za Novu godinu, u Majamiju.
Volela bih da dođeš.
Ne verujem da će se to ostvariti. Šta ti misliš?
Stiv. Tako se zoveš? Stiv? -Da, gospođo.
Jesi li se ženio ranije? -Da, gospođo. Jesam.
Više od jednog puta? -Zapravo, tri. Tri puta pre ovoga.
Do sad si valjda sve naučio.
Tako je. Da.
Kako sam ga provalila. Jeste li videli?
Pogledaj ga samo. Vidi se da je bio u braku.
Htela sam da pokažem Stivu staru tvrđavu, ali je uništena!
Nema je već godinama. -Baš sam se rastužila.
Šta je sada na tom mestu? -Na staroj tvrđavi smo se igrali
Kauboja i Indijanaca. -Tata je rekao da tamo ima pacova.
Keren! Sram te bilo!
Zar ne znaš da se ne kaže kauboja i indijanaca?
Igrali ste se Kauboja i Američkih starosedeoca.
Je li tako, Barb? -Šta piješ? Koje tablete? -Ostavi me na miru.
Šta je bilo? -Šta ti je? -Tata?
Šta se dešava? -Tečo Čarls, jesi li dobro?
Uzeo sam prevelik zalogaj straha!
Strah nikad nije bio toliko ukusan!
Odličan je, kad se navikneš na ukus! -Sav se tresem!
Uhvatim je povremeno kako jede čizburger.
Nije tačno! -Dupli čizburger, slanina, više straha!
Mama, pravi si lažov! Prestani!
Da sam se usudila da majku nazovem lažovom,
otkinula bi mi prokletu glavu sa ramena!
Devojke, znate da postoji testament. -Mama...
Sastavili smo ga pre nekog vremena.
Nećemo da pričamo o tome.
Ja hoću da pričam o tome! Šta ćemo sa mnom?!
Da li se moje želje uvažavaju?
Verovali ili ne, Bev je napravio dobre investicije.
U testamentu smo spremili novac za vas, devojke, ali...
Posle nekog vremena smo razgovarali o tome.
Odlučili smo da promenimo stavke i da sve ostane meni.
Nismo našli vremena da zakonski to promenimo, ali...
Treba da znate da je odlučio da novac ostavi meni.
U redu?
U redu. -Je li u redu?
Da. -Keren, je li u redu? -Jeste. -Dobro.
Nešto od ovog starog sranja od nameštaja možete da uzmete.
Ja ga ne želim. Nemam koristi od njega.
Možda bih mogla da napravim aukciju. -To je dobra ideja.
Neke stvari, poput srebrnog escajga, vrede koju paru.
Ako želite, prodaću ga vama. Za manje para nego na aukciji.
Možda ne stigneš da napraviš aukciju,
pa dobijemo escajg besplatno, kad umreš. -Barbara...
Možda tako i bude.
Bil? Čitaš pesme, pa sam se pitao...
Koje si odabrao na kraju, da pročitaš? -Pa...
Bil, gde živiš sad? Hoćeš da uzmeš ovaj stari kredenac?
Molim? -Ti i Barbara ste se rastali, zar ne?
Jeste li se već razveli?
Nismo. Razdvojili smo se.
Mislili ste da će mi to promaći, zar ne?
Od mene ništa ne možete da sakrijete. Znam ja sve.
I vaš otac je mislio da će mi neka promaći.
Šta ti je? -Žao mi je što imate problema. Možda ih rešite.
Bev i ja smo se rastajali par puta, ali nismo to tako zvali.
Prosvetli nas pričom iz tvog braka.
Ne možeš se takmičiti sa mlađom ženom, i tačka.
To je jedna od velikih nepravdi u životu.
Da li postoji mlađa žena? -Dovoljno si pričao o ovome.
Da, postoji mlađa žena. -Eto. Vidiš?
Činjenice idu protiv tebe, srce.
Mama veruje da žene s' godinama ne postaju lepše.
Ne slažem se. Ja... -Ne!
Nisam rekla da se ne prolepšaju, rekla sam da poružne!
Keren, srce, nema to veze sa mišljenjem.
I sama postaješ dokaz toga.
Čudno si raspoložena danas, Vaj. -Takav je ceo dan.
Kako bi voleo da budem raspoložena? Je li?
Ne razumem zašto si toliko negativna. -Govorim istinu.
Neki ljudi ne podnose istinu. -Ovde te svi vole, draga.
Misliš da možeš da me osramotiš, Čarli? Nosi se!
Pre tri dana morala sam da identifikujem očev leš.
Treba da sedim ovde i slušam kako podlo napadaš
svakog člana ove porodice! -Napadam moju porodicu?!
Da li si ikad bila napadnuta u svom slatkom, pokvarenom životu?
Pričaj joj o napadima, Meti Fej.
Reci joj kako napad izgleda! -Smiri se, mama.
Do đavola, nemoj da mi govoriš da se smirim!
Nisam prokleti invalid! Sad treba sve da tolerišem?
Treba da budem izostavljena iz svega?
Hajde, dušo... -Ova žena...
je mene spasila kada je jedan od mnogih majčinih...
gospodina prijatelja mene napadao, sa čekićem!
Ova žena ima udubljenja u lobanji, od udara čekića.
Šta ti znaš o napadima?
Šta ti znaš o životu na Ravnicama? Šta ti znaš...
o teškim vremenima?
Znamo da si imala grozno detinjstvo, mama.
Ko nije? -Ne znaš! Ne možeš znati!
Niko od vas! Osim ove žene ovde. I čoveka kog smo sahranili danas.
Drago dete... Draga Barbara...
Srce mi se slamalo svaki put kada si osetila bol.
Volela bih da sam te mogla zaštititi.
Ako misliš da na trenutak možeš da zamagliš
bol koju je taj čovek trpeo celog života, varaš se.
Znate li je vaš otac živeo od svoje četvrte do desete godine?
Znaš li?
Znaš li ti? -Ne.
U Pontiak sedanu.
Sa majkom i ocem, u jebenim kolima!
Šest jebenih godina u kolima!
Šta imate da kažete o svom groznom detinjstvu? Zaboga.
To je tužna istina. Živeli smo preteško...
a onda se uzdigli previsoko. Sve smo žrtvovali! Sve zbog vas.
Vaš otac i ja smo prvi u porodici sa svršenom srednjom školom.
On je postao nagrađivani pesnik!
Vama je pruženo fakultetsko obrazovanje...
Vidi se da je olako shvaćeno. Šta ste vi postale?
Šta si ti postigla? Šta si ti postigla?
Ko si ti? Zaboga!
Da ste radile koliko i mi, bile biste predsednici.
Nikad niste imale pravih problema.
Zato ste ih same stvorile. -Zašto se dereš na nas?
Konačno da govorimo istinu za ovim stolom.
Iskreno, ovo je mnogo dobar dan.
Pa, istina je... da sam se najeo. -Amin.
Ima i dezert. -Ona pravi pite. Baš su lepe.
Ja moram nešto da kažem! -Ono govori!
Šta je bilo, sine?
Želim da kažem istinu. -Mali Čarls...
Čarls, nemoj ovako. Molim te.
Istina je...
Zaboravio sam da navijem sat.
Nije nestalo struje, zaboravio sam da navijem sat. Izvini, mama.
Svima se izvinjavam. Izvinite me. Samo...
Sva treperim. -Odavno sam odustala.
Sada ti preuzimaš Malog Čarlsa.
Čarls. On se zove Čarls.
Jadna Ajvi. Srce... -Mama, molim te.
Uvek joj bude žao mučenika.
Ne budi zlobna prema meni sad, važi? -Nisam...
Odjednom svi misle da sam zlobna. -Mama, molim te.
Samo govorim istinu. -Postala si narkoman.
Istina! O tome vam pričam! Slušajte me! Pazite sad.
Ja sam narkoman! Obožavam drogu.
Tablete, naročito. Posebno one za smirenje.
Vidite ove male, plave bombone?
To su moji najbolji jebeni prijatelji.
I nikad me nisu izneverili.
Pokušaj da me odvojiš od njih. Živu ću te pojesti.
Daj mi te proklete tablete! -Živu ću te pojesti, devojko!
U pičku materinu!
Barbara, prestani!
Hajde, smiri se! -Daj mi to!
Prokletnice.
Sedi. -U redu. Pravimo raciju za tablete.
Sećate se kako ide?
Sve pretražite! Svaki orman, fioku, kutiju za cipele...
Ovo je moja kuća! -Keren, zovi dr Burka.
Ne može tako! Ovo je moja kuća! Moja!
Ne razumeš, je li? Ne razumeš. Sad sam ja gazda ove kuće!
Zašto joj je dr Bukr dao toliko recepata? Zar nije znao?
Nije samo on. Ima doktora u svakoj luci.
Znala si da se ovo opet događa?
Žao mi je zbog tebe i Bila. -I meni, Barb.
Misliš li da je privremeno, ili... -Ko zna?
Dugo smo u braku.
Šta ćemo sad?
Hemoterapija i zračenje, zajedno sa prekomernom dozom
lekova protiv bolova. -Da...
Bez prilike za podrobnijim ispitivanjima
poput magnetne rezonance i skenera...
Mislim da vaša majka pati od blagog kognitivnog oštećenja.
Blago kognitivno oštećenje? -Oštećenje mozga.
Mislim da je vreme da je smestite u dom.
Ja bih bio mirniji znajući da je pod stalnim nadzorom.
Gde da je smestimo? U psihijatrijsku ustanovu?
Beverlija više nema.
"Mrtav" je adekvatnije, ali vidim na šta ciljate.
Uz moje preporuke, moguće je postaviti vas za staratelje...
Dakle, misliš da ukoliko nas tri pristanemo
na ovu paradu, manje su šanse da popiješ tužbu?
Molim? -Blago kognitivno oštećenje? Da li me zajebavaš?
U redu. -Znate li čije je ime na ovim bočicama?
Znate li? -Vaša majka je veoma bolesna.
Kući imamo punu kantu bočica sa vašim imenom na njima.
Dokazi za inspekciju.
Hajdemo. Mislim da su završile.
Zaustavi kola. -Kući smo za minut.
Zaustavi kola. Muka mi je.
Mama. Mama!
Mama!
Mama! Čekaj!
Mama!
Šta to radiš? Kuda si krenula, jebote?
Nemaš kuda da ideš.
Žao mi je.
Dušo, molim te. -Važno mi je da ovo kažem.
Izgubila sam živce za stolom i preterala sam.
Barbara. Ceo taj dan, sahrana... Tablete. Bila sam...
Tražila sam svađu, a ti si odgovorila.
Dakle... Primirje?
Primirje. Da, naravno. -Šta ćemo sad?
Kako to misliš?
Hoćeš li razmisliti o povratku u centar za rehabilitaciju?
Ne mogu ponovo da prolazim kroz to. Mogu sama.
Ti si... Uzela si mi sve tablete, zar ne?
Sve koje smo uspeli da nađemo.
Nemam mnogo mesta za skrivanje. -Hajde, mama.
Hoćeš da me pretreseš? -Neću.
Biću dobro ako nema tableta.
Treba mi par dana da stanem na noge.
Želim da znaš da nisi sama. Ako ti zatreba pomoć...
Ne treba mi pomoć.
Želim da ti pomognem. -Ne treba mi tvoja pomoć.
Mama? -Ne treba mi tvoja pomoć. Uhvatila sam sebe...
Znam kako ovo funkcioniše.
Kada se sve priče ispričaju,
ljudi se vrate svojim... glupostima. Znam ja to.
Ne brini za mene. Snaći ću se.
Sećate se kad smo je odvele u ludnicu, kakav trik je izvela?
Da, veliki govor...
Skinuće se sa lekova, žtvuje se za porodicu...
Izneverila nas je ali će dokazati da je dobra majka.
U ludnicu je prošvercovala Darvocet...
držeći ga u vagini.
Eto dela velike generacije.
Drži nam govor i istovremeno steže bočicu tableta u ribici.
Nisam čula tu priču do sad! -Jesi li upravo rekla "ribica"?
"Mamina pička" je nepristojno. -Reč "ribica" ti više odgovara?
Kojom rečju bi trebalo da opišem vaginu naše majke?
Ne znam, Barb. -"Mamina pećina"?
"Mamina kutija"? -Zaboga, Barbara!
Za mamu i tatu jedno je sigurno.
Skidam kapu svakome ko uspe toliko da ostane u braku.
Keren. On se ubio. -Ne znamo sa sigurnošću.
Ima li nešto između tebe i malog Čarlsa?
Ne znam da li mi je prijatno da pričam o tome.
On je naš rođak po prvom kolenu. -Pusti me.
Znate da ne bi smeli da planirate decu.
Ja svakako ne mogu. Radila sam histerektomiju prošle godine.
Zbog čega? -Imala sam rak grlića materice.
Nisam znala. -Ni ja. -Rekla sam samo Čarlsu.
Tada je sve počelo između nas.
Zašto? -Da mi mama to ponavlja do kraja života?
Ne treba joj još izgovora da me tretira kao pokvarenu stvar.
Mogla si nama da kažeš.
Nisi nam rekla za tebe i Bila. -To je drugačije. -Zašto?
Zato što si u pitanju ti a ne ja?
Razvod je sramno javno priznanje poraza.
Rak je jebeno druga stvar. Mi smo tvoje sestre.
Ne osećam mnogo tu našu povezanost.
Ja osećam povezanost sa vama. -Ne viđamo te. Nisi ovde,
nisi bila ovde već... -Još uvek osećam tu povezanost.
Ne mogu više da slušam ove bajke o porodici i sestrinstvu.
Mi smo samo ljudi, slučajno povezani genetikom.
Nasumičnim izborom ćelija.
Kad si ti postala cinična? -Čudno što mi ti kažeš.
Ogorčena jesam. Ali, "nasumičan izbor ćelija"?
Možda moj cinizam proizilazi iz činjenice da je odgovornost
za staranje o našim roditeljima spala na mene.
Nemoj molim te. I ja sam učestvovala.
Kada ti se smučilo, otišla si. Kao i Keren. Ne kritikujem vas.
Radite šta hoćete. Obe ste uradile šta ste htele.
Nisam ja kriva što ti nisi.
Tako je. Zato nemoj sad da mi popuješ, važi?
Kada odem odavde neću osećati više krivice od vas dve.
Ne mogu da verujem da imaš ovako mračan pogled na svet.
Ti živiš na Floridi.
Razmišljaš o odlasku? -Da.
Čarls i ja idemo u Njujork.
Šta ćete da radite u Njujorku? -Imamo planove.
Kakve? -Ne tiče te se. -Šta je sa mamom? -Šta?
Ne smeta ti što ćeš je ostaviti ovde? -A tebi?
Ti se vraćaš u Majami? -Da. Ne mogu da ostanem.
Sad sve znaš, Barb.
Želiš da znaš šta ćemo sa mamom? Keren i ja odlazimo.
Tvoja je odluka hoćeš li ostati.
Niko više neće upirati prstom u mene. Niko.
Moje tri devojke, zajedno.
Toplije mi oko srca pošto sam čula vaš razgovor.
Jesi li se okupala? -Da. -Jesi li gladna? Hoćeš kafu?
Dobro sam. Hvala, dušo.
Kladim se da je ova kuća čula mnogo tajni Vestonovih devojaka.
Sramota me od same pomisli na to.
Nema razloga za sramotu. Tajne ljubavi, tajne šeme.
Ne mogu da zamislim ništa slađe, niti gorče.
Sa nekim delom vas sam se uvek poistovećivala...
Bez obzira na godine... Žena mora da odbaci taj deo sebe.
Divno miriše. -Od jabuke je. Hoćeš malo?
Naravno da hoću.
Jesam li vam pričala priču o Rejmondu Kvalsu?
U njega sam bila zaljubljena sa trinaest godina.
Mali grubijan. Pocepane farmerke, neuredna kosa.
Stravičan ugriz.
Imao je najlepše kaubojske čizme.
Sjajne, kožne, boje čokolade.
Moglo se videti koliko je bio ponosan na te čizme.
Šepurio se, raširenih ruku i laktova, pun samopouzdanja.
Ubedila sam sebe da mi treba ženski model tih čizama.
Bila sam sigurna da bi me onda pozvao na sastanak.
Znate, video bi me u čizmama i rekao: "To je devojka za mene!"
O, Bože!
Našla sam čizme u jednoj radnji u centru.
Potpuno sam poludela!
Molila sam Boga za te čizme, vežbala sam...
razgovor sa Rejmondom kad me bude video u njima.
Mora da sam sto puta tražila mami da mi kupi te čizme.
"Vaj, šta želiš za Božić?"
"Mama, svega ću se odreći zarad tih čizama!" Cenkanje...
Počela je da priča o kutiji... "Ima nešto ispod jelke."
Uvila je poklon, veličine kutije za čizme, u veoma lep papir.
"Vaj, nema varanja."
"Nemoj da si otvorila kutiju pre božićnog jutra."
Smešila se. Za božićno jutro sam ustala kao iz topa.
Pravac ispod drveta! Cepala sam onaj papir...
Unutra su bile čizme. Muške, radničke čizme.
Imale su rupe, izgrižene pertle, bile su blatnjave...
Uvaljane u blato i govna.
Mama se danima smejala.
Molim te, nemoj mi reći da je to kraj priče. -Ne. To...
To je kraj priče. -Nisi dobila čizme?
Ne. Nisam.
Moja mama je bila zla... Pokvarena zla starica.
Izgleda sam od nje to nasledila.
Nisi pokvarena i zla. Ti si naša majka i mi te volimo.
Da li je obala čista? -Nikad u potpunosti.
Šta gledaš? -Televiziju.
Mogu li da gledam sa tobom? -Voleo bih da možeš.
Jesi li ljuta na mene? -Nisam.
Pokušao sam da budem hrabar. -Znam.
Hoću da svi znaju da sam dobio ono što sam uvek želeo.
To znači da nisam gubitnik!
Ti si moj heroj.
Napisao sam nešto za tebe. Sedi.
Nikad nisam bio čovek od mnogo reči.
Ne mogu reći ništa što već nisi čula.
Ali, pevaću ti pesme o ljubavi do svoje smrti.
Svoja osećanja ne mogu držati u sebi.
Pevaću lepu serenadu kad god budeš tužna.
I uspavanku svako veče pred spavanje.
Pevaću ti do kraja života... -Liberaći!
Saberi se. Treba da stignemo kući i zbrinemo proklete pse.
Do sad su verovatno pojeli draperije.
Sa kućom je sigurno sve u redu.
Vidi, mali Čarls je upalio televizor. Toliko je gleda
da mu je mozak istrulio. -Sigurna sam da nije tako.
Šta si beše gledao pre neki dan? -Meti Fej.
Ne sećam se. -Naravno da se sećaš.
Neku glupu emisiju o muškarcima koji menjaju žene.
Ne sećam se. -Ne sećaš se, je li?
Šteta što ne postoji posao gde te plaćaju da gledaš televiziju.
Meti Fej... -Znaš li da je otpušten iz radnje sa cipelama?
Meti Fej! Sedamo u kola i idemo kući.
Ako tom dečku kažeš još jednu ružnu reč...
Izbaciću to tvoje debelo irsko dupe na sred autoputa.
Šta si rekao? -Deco, hajde molim vas izađite napolje.
Ne razumem ovu zlobu!
Gledam tebe i tvoju sestru...
Ne razumem način na koji razgovarate sa ljudima.
Ne razumem zašto ne postoji međusobno poštovanje.
Mislim da za to nema izgovora.
U mojoj porodici se nije ovako ponašalo. -Tvoja porodica je...
Nemoj da si rekla jednu reč o mojoj porodici. Ozbiljan sam.
Mnogo sam voleo čoveka koga smo upravo sahranili.
Koje god mane imao, bio je dobar, fin i pristojan čovek!
Slušam te kako razdireš rođenog sina.
Jedan dan nije prošao. Sramotiš uspomenu na Beverlija.
U braku smo 38 godina. Ne bih to menjao ni za šta.
Ako za rođenog sina ne nađeš malo velikodušnosti u srcu,
nećemo dočekati 39. godišnjicu braka.
Nisam htela da prisluškujem. Ukočila sam se. -To je...
Imaš cigaretu, srce? -Ne. Ostavila sam pre par godina.
Takođe. Dobro je zvučalo.
Za večerom pomislih... Na toj groznoj večeri mi se učinilo...
da se možda nešto dešava između Ajvi i Malog Čarlsa.
Da li je to istina? -Nisam sigurna... -Samo...
Da li je to istina?
Da, jeste. -U redu.
To se ne može ostvariti. -Ovo će biti veoma teško.
Ajvi i Mali Čarls su oduvek živeli u nekom svom svetu.
Znam da će tebi to najteže pasti. -Barb? -Vole se!
Veruju u to. Znam da je čudno da rođaci budu zajedno,
naročito u ovo vreme. -Oni nisu rođaci.
Molim?
Mali Čarls nije tvoj rođak. On je tvoj brat.
Brat po krvi. Polubrat. On je sin tvog oca.
Što znači da je on i Ajvin brat.
Shvataš li? -Sklonite se.
Samo smo hteli... -Sklonite se! Odmah! Idite! -Dobro...
Ti i tata. Ko zna za ovo? -Ja. Sada i ti.
Teča Čarli ne sumnja? -Nismo pričali o tome.
Molim? -Nismo pričali o tome. Jasno?
Da li je tata znao? -Da.
Znaš, ne ponosim se time. -Stvarno? Zapanjujete me.
Jeste li bili pijani? Ili... -Nisam bila pijana.
Možda ti je teško da poveruješ kad me pogledaš. Sve ove godine
poznaješ me na jedan način. Stara, debela tetka Meti Fej.
Ja sam više od toga, dušo. U meni ima nešto više.
Ne znam zašto mi je Mali Čarls takvo razočaranje.
Možda je on... Ne znam zbog čega.
Više od svega, razočarana sam zbog njega.
Pogrešila sam, nekada davno. Platila sam cenu.
Ali, greške se završavaju ovde.
Ako Ajvi sazna, to će je uništiti. -Ja joj neću reći.
Moraš naći način da to zaustaviš. Stavi tačku na to.
Zadrži u sebi. Ne ispuštaj dim. Mnogo je dobro, zar ne?
Ako nećeš da gledaš, nema razloga da ti ih pokazujem.
Dobro, dobro. Pogledaću. -Uvalićeš nas u nevolju.
Imam preko trideset godina i belac sam. Ne upadam u nevolje.
O, Bože...
Do đavola! -Prestani!
Stani! Prestani!
Šta ti je?
Stiv! Šta se desilo? -Petljao se sa Džin.
Dušo, jesi li dobro? -Džin, zašto si budna?
Treba li da zovemo lekara? -Ne znam.
Džona, šta se dešava?
Petljao se sa Džin, pa sam ga sredila.
Petljao? Kako to misliš? -Ljubio je i pipkao.
Ubiću te, kretenčino! Znaš li koliko ona ima godina?
Ima četrnaest godina! -Nisam ništa uradio!
Jesi li poludeo, jebote? -Skloni se, Barbara!
Taj govnar je sociopata!
Šta ti je? Hoćeš li prestati da divljaš?
Počni priču iz početka.
Zašto si ustala? -Dušo, treba da znamo šta se desilo.
Ništa se nije desilo!
Ništa! Jasno? Zašto od svega pravite krivično delo?
Sišla sam dole, malo pušila džoint. Malo, i...
Zezali smo se, i onda su stvari malo izmakle kontroli.
Šta sam ti rekla za pušenje tog sranja? -Džona je odjednom
rešila da ga udari motikom? -Ništa se nije desilo!
Reci mi šta je uradio. -Ništa!
U čemu je problem? -Problem je, Džin, što imaš 14 godina!
Malo sam mlađa od onih koje se tebi sviđaju.
Mrzim te! -Šta se dešava sa tobom?
Džin!
Ne treba da mi očitaš bukvicu. -Gde je on?
U kolima. Odlazimo. Na Floridu, večeras. Odmah.
Stiv i ja zajedno.
Hoćeš da me kritikuješ? -Čekaj, jebote.
Bolje saznaj od Džin šta se tačno desilo...
pre nego što počneš da upireš prstom.
Sumnjam da je Džin nevinašce u ovoj priči.
Ne kažem da je krivim...
To što sam rekla da nije nevinašce ne znači da je krivim.
Samo kažem da i ona treba da snosi malo odgovornosti.
Nije sve bajno i sjajno.
Živi gde i sve drugo, negde u sredini.
Gde svi mi živimo, svi osim tebe. -Keren...
Nisam ni ja anđeo. Radila sam stvari kojima se ne ponosim.
Stvari za koje nikad nećeš saznati.
Možda ću opet učiniti nešto čime se neću ponositi.
Život te stavi u takvu situaciju.
Uglavnom... Ti treba svoje gnezdo da središ.
Pre nego što ostalima počneš da držiš lekcije.
U januaru ću biti u Belizu.
Ne zvuči li lepo?
Ujutro krećem za Kolorado, vodim Džin sa sobom.
Nikad mi se nećeš vratiti. Zar ne, Bil?
Nikad ne reci nikad.
Ali, nećeš.
A ja verovatno nikad neću razumeti zašto, je l' da?
Verovatno nećeš.
Kuda su Bil i Džin krenuli? I Keren je otišla?
Da. -Je li mama čista?
Delimično čista. -Delimično?
Ne sviđa ti se ta reč? Onda ćemo upotrebiti...
Tolerantno. -Jeste ili nije? -Prekini. -Nervozna sam.
Zaboga. Ajvi, nemoj danas. -Moram da joj kažem.
Sutra idemo u Njujork.
Mislim da nije dobra ideja da nastavljate sa ovim.
Otkud to? -Mnogo je riba u moru.
Sigurno možeš bez jednog čoveka na svetu koji ti je rod.
Volim čoveka koji mi je rod. -Jebeš ljubav. Koje sranje...
Ljudi mogu da ubede sebe da vole i ofarbani kamen.
Odlično izgleda. Šta je to? -Som.
Pravo sa dna. Moj omiljeni.
Imaš skoro 50 godina. Ne možeš u Njujork, slomićeš kuk.
Izvoli. Prijatno. -Besna si... -Ne jebem se ja sa rođakom.
Provela sam život u ovom gradu. Iz godine u godinu
nadala sam se da će mi neko ući u život...
Poštedi me patetike. Skloni taj tužan izraz lica i jedi soma.
Dobar ti dan, mama. -Šta tu ima dobro?
Vidi, imamo somovinu za ručak. Džona!
Jesi li gladna? -Ajvi, smej se. Kao ja.
Donesi ručak za mamu, molim te. -Nisam gladna.
Juče i danas nisi ništa jela. -Nisam gladna.
Jedi. Radi kako ti kažem. Svi da radite kako kažem.
Mogu li da pitam zašto se niste presvukle? -Nismo gole.
Obučene smo. Treba li da se sredimo?
Naravno, jer ti dolaziš na ribu.
Ješću u svojoj sobi. -Dovoljno je. Hvala!
Jedi. -Neću. -Jedi, mama. Jedi. -Neću.
Jedi, skote. Jedi tog soma. -Idi do đavola.
Jebiga, nećeš me tako otkačiti. Jedi jebenu ribu.
Mama, postoji nešto o čemu želim da pričamo. -Ne postoji.
Barbara... -Ne postoji! Ćuti. Ćuti, jebote!
Molim te! -O čemu se radi?
Zaboravi. Jedi jebenu ribu. -Nisam gladna!
Jedi tu ribu, kučko! -Barbara!
Dobro, u redu. Zajebi sve, radi šta hoćeš.
Imam nešto da ti kažem.
Ajvi je lezbejka. -Barbara... -Nisi... -Nisam.
Da, jesi. Hoćeš li jesti tu ribu? -Barbara, ćuti.
Mama, molim te. Ovo je važno. -Jedi ribu. Jedi ribu.
U pičku materinu!
Želim nešto da kažem. -Počeli smo sa razbijanjem?
Znam i ja da razbijam!
Vidiš, svi možemo da razbijamo!
Čarls i ja... -Nemoj sa mnom da se zajebavaš,
jebem li ti sve po spisku! -Čarls i ja...
Džona! Prosuli smo nešto! -Barbara, prestani!
Mama, Čarls i ja... -Mali Čarls. -Barbara!
Zovi ga Mali Čarls, inače neće znati o kome pričaš.
Mali Čarls i ja...
Mali Čarls i ja smo...
Vi ste brat i sestra. Znam ja to.
Molim? Ne. Mali Čarls i ja... -Oduvek sam znala.
Rekoh ti, ništa mi ne promakne. -Mama... -Ne slušaj je.
Sve vreme sam znala da su Bev i Meti Fej u nekoj šemi.
I Čarli bi znao, da nije onoliko pušio travu.
Tablete govore iz nje. -Tablete ne mogu da govore!
Vaš otac se ždrao zbog toga tridesetak godina, ali...
Beverli ne bi bio Beverli kad se ne bi ždrao zbog nečega.
Mama, o čemu pričaš? -Bolje što ste sada saznale. Odrasle ste.
Ne zna se kad nekome može da zatreba bubreg.
Pobogu, zašto ste mi rekle? -Zašto je tebe briga?
Vi ste monstrumi. -Ma, hajde... -Monstrumi!
Ko je ovde povređena strana?
Ajvi, slušaj... -Više me nikada nećete videti!
Meti Fej mi je rekla. Nisam znala šta da radim.
Pokušala sam da te zaštitim.
Odlazimo! I pored toga odlazimo!
Nisam ja kriva! Mama ti je rekla! Mama je, nisam ja!
Nema razlike!
Ajvi! Ajvi!
Ajvi!
Nismo mogle da dopustimo da Ajvi pobegne sa Malim Čarlsom.
To ne bi bilo u redu.
Vratiće se.
Ajvi je dobra devojka. Volim je do smrti. Ali...
Ona nije jaka. Nije kao ti.
Ili ja. -Znala si za tatu i Meti Fej?
Naravno. Da. Ali nikad im nisam rekla.
Tvoj otac je znao. Znao je da ja znam.
Nikad nismo pričali o tome.
Odabrala sam da budem iznad toga.
Da sam imala prilike, na kraju... Ja bih...
Rekla bih mu: "Nadam se da ovo nije zbog Malog Čarlsa,
jer znaš da ja znam sve o tome."
Da se javio na telefon u motelu, rekla bih mu:
"Prekini da se deprimiraš zbog davne prošlosti."
Kakav motel? -Zvala sam u ponedeljak,
pošto sam otvorila sef. Ali, bilo je prekasno. Odjavio se.
Kako si znala gde se nalazi?
Po poruci, da ga mogu pozvati u motel "Kantri skvajer".
Ostavio je poruku? -Zvala sam ga, u ponedeljak.
Pošto si uzela novac iz sefa.
Imali smo dogovor. Moraš razumeti.
Ljudima kao što smo tvoj otac i ja,
koji su uvek bili siromašni, i kao deca...
Ljudima naše generacije novac je važan.
Da si mogla da sprečiš tatu da se ubije,
ne bi bilo potrebe da otvaraš sef.
Šta bi bilo, kad bi bilo?
Da li je u poruci pisalo da će se ubiti? Mama?
Da sam bila pri sebi, možda bih drugačije postupila. Ali...
Bila sam...
Tvoj otac i ja smo bili... -Bili ste sjebani.
Bili ste sjebani... Ti si sjebana!
Bolje bi ti bilo da razumeš, uobražena mala nezahvalnice.
Ti si bar jedan od razloga zbog kojih se Beverli ubio.
Da si bila ovde, misliš da bi mu tako nešto palo na pamet?
Ne bi! Ostali smo on i ja u ovoj kući! Sami, u mraku.
Napušteni! Protraćeni životi zbog vašeg zbrinjavanja.
Da... Samo napred, krivi mene, ali jedno neka ti bude jasno.
Njegova krv je na tvojim rukama koliko i na mojim.
On je ovo učinio! On je kriv, nismo mi.
Ima li šta okrutnije od činjenja mene odgovornom? Zašto?
Da bi me oslabila? Da bih ti se dokazivala?
Ne. Čekala sam da se dokopam tog sefa.
Svakako bih čekala. Hoćeš da pokažeš ko je jači, Bev?
Do đavola, niko nije jači od mene! Kad ništa ne ostane,
kada se sve izgubi i nestane, ja ću biti ovde!
Ko je sada jači, kučkin sine?!
U pravu si, mama. Ti si jača karika.
Barbara?
Barbara? Barb!
Barbara, molim te!
Barbara?
Barbara!
Ajvi?
Ajvi, jesi li tu?!
Bev?
Bev!
Džona?!
Džona?
Džona.
A onda si otišla... I Beverli...
Prevod: Beca011
Preuzeto sa www.titlovi.com