ARTHUR I MALTAZARDOVA OSVETA
Sunce!
Buđenje!! Buđenje!!
Hajde, hajde. Idemo. Požurite.
Hajde.
Ovamo!
Ovuda!
Idemo, momci. Idemo, idemo!
Dobro, idemo!
Četiri, četiri, dosta!
Dobro, krenite!
Grožđe, maline...
Orasi...? Nemam oraha!
Orasi!!!
To!
Da vidimo ovog. -Brzo! Sunce izlazi!
Smiri se, dečko. Sunce će morati da sačeka.
Radijalne i meridijanske linije se ukrštaju i presecaju u centru sile što je...
...upravo ovde.
Neverovatno. - Vau.
(Čekaj!)
Kako vi to zvala? Ja želela sveže voće!
Da ga jedva poljubila jutarnja zora. Ne želela praviti žele.
To je za gala večera. Kraljevska večera punog meseca.
Želim najbolje, najbolje, najbolje... najbolje!
(Shvatate?) -Da, najbolje. Izvinite, kuvaru.
Dala to mravima.
(Ma šta radite?)
Sakrijte tučkove pre nego što ih pčele vide.
Mamma mia!
Pokret, pokret. Svi gore. Svi gore!
Penji se gore! Brže!
Idemo. Spremni?
20 stepeni... udesno.
Pali!
20 stepeni ulevo.
(Ma šta uradila?!) Izgubila smo previše vremena. (Idemo! Idemo!)
O, ne, ne, ne!
Ne, ne, ne. Nemoj da ideš tamo...
Pokoj ti duši.
Imam te, ti mala leteća napasti!
Nisi sad više tako zujava, zar ne? Dušo, uspelo je. Moja zamka sa medom. Pogledaj.
Gde si? Ne vidim te, dušo. -Ovde sam. Ovde.
Da li je pas dobro? Da li ga je ubola?
Ne, stala si mu na rep. Ne brini, preživeće. Pogledaj ovo.
Pogledaj te dlakave male nožice i tu glavu.
Uplašio si me. -Ja? Ti ličiš na vanzemaljca. Skini tu suludu masku.
Pčela te sada ne može ubosti. Držim sve pod kontrolom.
Jadnica mala. Sigurno se guši bez vazduha.
Tako je. Lišiću je muke. Donesi sprej.
Priroda te hrani svaki dan.
Jednog dana ti ćeš nahraniti prirodu.
Porastao sam, ali sam još uvek puno manji od vas.
Ovo je veliki dan jer označava kraj inicijacije.
Prvo si prošao ispit drveta.
Prevazišao si dosadu prvih nekoliko sati.
Uspeo si otvoriti svoja čula, jedno po jedno.
A onda svoje srce.
Sve do onda kada si čuo otkucaje srca drveta.
Čuo si ga kako diše, čuo si ga kako se smeje...
Sjedinio si se sa drvetom.
Čak si zavarao i pticu.
Drugi ispit je bio teži jer si morao pridobiti prihvatanje mineralnog sveta
Još jednom je strpljenje bilo pokazatelj mudrosti.
Izdržao si dok ti kamen nije otkrio svoja sećanja.
Koja su velika jer je bio na Zemlji od početka vremena.
Taj kamen je video rođenje čovečanstva.
Video je kako je čovečanstvo raslo iz crva i počelo da puzi.
Treći i poslednji ispit je bio najvažniji
jer je značio ponovno povezivanje sa životinjskim carstvom.
Učenje jednostavnih radnji, bitnih radnji.
Radnji koje sjedinju sve te familije koje su tako različite
ali su delile isti dom od početka vremena.
Prošao si ispite.
Kao Mesec si...
pun i celovit, sjajan i odvažan.
Uskladio si se sa prirodom.
Štiti je i ona će da štiti tebe.
Hoću.
Mislim da pokušava nešto da ti kaže.
Mislim da ste u pravu.
Imam ga.
Vidiš...
Jedan je ostao. -Da, nisam ga videla.
Dušo, znaš da ja volim životinje i...
...insekte. Slama mi srce što ću ubiti ovu pčelu.
Čula si doktora. Arthur je alergičan na pčele i najmanji ubod bi bio fatalan.
Hoćeš da rizikuješ da naš anđeo bude uboden u nevinoj igri? -Ne, moja beba. Jako ga volim.
Veruj mi, dušo, ovo mi nije zadovoljstvo. Ali to je jedini način.
Pčela ili Arthur.
Ne brini mali prijatelju, izvadiću te.
Žao mi je zbog ovoga.
Pobrinuću se da se ne ponovi.
Idi, idi, idi! -Hajde, dođi. Požuri, požuri. Napuni oružje. Idemo.
Ne, ne, ne, ti prva!
Hajde, podigni čašu.
Otišla je. Pčela je nestala.
Dušo, znam da pčele lete, ali ako se ova ne zove Hudini neće izaći iz ove čaše.
Armand, dušo, kunem se. Pogledaj sam, nestala je. -Ne mogu da verujem.
Kako je to uradila?
Pa, kažu da ti med daje energiju. Možda je pčela pojela toliko pa je podigla čašu.
O, Rose, molim te. Da ja pojedem tonu meda misliš da bih mogao podignuti kuću iznad glave?
Ne, ne. Mora da postoji logično objašnjenje.
Možda je rupa u čaši. Ne.
Ili je možda imala pomoć spolja.
Otisci prstiju. Pogodak.
Zdravo, anđele. -Zdravo, bako.
Nekome treba kupanje. Zapravo dvoje. Šta ste vas dvoje radili?
Bio sam na inicijaciji kod Bogo Matassalai. -Vidim. Izgleda da moram prati rublje.
Hoćeš li da pomogneš dedi sa ovim stvarima? -Da, gospođo.
Kako je prošlo?
Arthure... - Uspeo sam. Tako se ponosim tobom.
Stvarno si moj unuk.
Srcem i dušom.
Znači i ti si prošao ispit? -To je bilo davno. Ja sam već bio odrastao.
Biti iniciran tako mlad je veliko postignuće.
Hvala, deda. -Jesi li grlio drvo? -Osam sati!
Dao sam ptici da mi sleti na ruku. Mislila je da sam deo drveta. Bilo je tako cool.
Divno. A koji si ples izabrao? -Sivoliki kamen kod malog jezera.
Odličan izbor. A jesi li našao dabrovu kuću da se odmoriš?
Ne, nisam našao dabrove, pa sam izabrao medveda. - Medveda?
Spavao si sa medvedom?
To zaslužuje pravu nagradu.
Predsednički vagon. - Predivan je. -Šta čekaš? Idi ga isprobaj.
Medved.
Zdravo, dušo. -Zdravo, mama!
Rose, koliko još dugo moram da ležim ovde sa ovom glupom gazom na čelu?
Još pet minuta, dušo. Tako piše u knjizi. Opusti se.
Kako da se opustim sa ovim opeklinama po licu? -Barem znaš da sprej radi.
Otići ću u radnju gđe. Carwell i kupiti paket "Super bombardera".
Čim se opet osovim na noge pobrinuću se za sve jezive bubetine miljama okolo.
Ne, odlazi.
Požuri, opasno je ovde za tebe.
Šta si rekla? -Ništa, dušo.
Samo sam razmišljala na glas o toj pčeli.
Sigurno je jako pametna kad je pobegla iz tvoje zamke.-Pametna? Mislim da nije.
Mozak joj je veličine vrha čiode, lakše su od pera a ti očekuješ da misle?
Ljudski mozak je težak više od kilograma. Razmisli.
Treba ti jako dobar mozak da...
Telefon, na primer...
Ili televizor, iako ga mi nemamo.
I automobil. Misliš da je pauk izmislio automobil?
Pčele oslikale Sikstinsku kapelu? Da su komarci napravili Rodinova mislioca? - Mislim da nisu.
Pa poezija i muzika.
Misliš da je bilo koji kornjaš spevao nekakvu pesmu? -Ne, naravno da nije.
Da ne spominjem arhitekturu. Empire State Building.
Most Golden Gate. Misliš da gomila šišmiša može da napravi most?
Putnici prvog razreda... ukrcajte se.
Platforma broj jedan, voz upravo kreće.
Odmaknite se, molim vas.
Hej, mama. Šta ima? -Reci ti meni. -Ništa.
Samo se igram. -Stvarno? -Deda mi je poklonio novi voz.
Da vidim.
Šta to radiš? -Proveravam ima li ilegalnih useljenika.
Kao da imam nešto da sakrijem.
Znam da si pustio pčelu, a alergičan si na njih, sećaš se?
Znam, mama.
Ali ako se ti i tata uhvatite u zamku učinio bih sve što mogu da vas spasim.
Vrlo lepo od tebe. Ali ta je pčela ubola tvog oca.
Jedan ubod ga neće ubiti. -Nadajmo se da neće.
Dođi, vreme je da se istuširaš.
Čist ko' suza.
Ne valjaj se sada po zemlji.
Imam te.
Misliš da je med sladak?
Jesi li nekad okusila osvetu?
Taman.
Isuse, uplašili ste me.
Možete li se pomaknuti u stranu? Na liniji paljbe ste.
Ovo drvo je staro više od 200 godina. Videlo je kako otac tvog oca dolazi na svet.
Ako je pružilo utočište košnici sigurno ima svoje razloge.-Izvinite
ali nema drveta na svetu koje ima autoritet nadamnom.
Ja sam vlasnik ovog drveta. Na mom je posedu.
Zato mi se pomerite s puta. Moj posed, moje drvo, moj kamen.
Ne, to je moj kamen. -Tvoj kamen...
Možda i jeste.
Ali tim pčelama sleduje njihovo. Vratiću se.
Pogledaj ti to. Još uvek imaš boje na licu.
Ne želim da se više igraš rata. Rat nije lep, znaš? -Nije to ratnička boja, mama.
To su večne boje prirode.
Danas su me primili u Sivi krug. Večeras je velika zabava.
To je lepo, dušo. -Da, deseti je Mesec. Minimoji pripremaju gozbu u moju čast.
Mini... Mini-šta? -Minimoji.
Svi će biti tamo i ponovo ću da vidim Seleniu.
Gde je tačno ta zabava? U basti.
Dok god ostaneš u basti možeš ići gde god želiš.
Dobro.
Vatrogasce, molim.
Isuse, uplašio si me. -Ti si se uplašio? Jesi se pogledao u ogledalo?
Ubola me pčela. -Mora da je na steroidima. Izgledaš kao da te ubola 100 puta.
Ubola me jednom, u zadnjicu. Halo? -Nazvaću vas kasnije.
Moje lice, za to je vaša ćerka zaslužna, sa sprejom.
Da li je pčela još uvek živa? Nažalost, da - Ovog puta je izbegla smrt. Ali ne zadugo.
Našao sam košnicu u šumi.
Dragi moj Armande.
Podsetiću te da iako je moj dom tvoj dom i dalje je moj dom.
A kad kažem moj dom mislim na ovu kuću i predivne vrtove
koji uključuju drveće i biljke koji su toliko dragi da rastu ovde
i sve životinje i insekti koji nas počašćuju svojom prisutnošću.
Uključujući...
...i pčele.
OK.
Još nešto, Arthure.
Ko je ta Selenia? -Ona je princeza. -Stvarno?
Kakva je ta princeza? -Hrabra je. Pametna je.
Nikad se ne boji. Osim vode.
Kako izgleda?
Ima smeđe oči.
Crvenu kosu, kao zalazeće sunce.
I kad se smeje... liči na...
...anđela.
Ima li šanse da si se možda malkice zaljubio? - Ne.
Ne pričaj gluposti, mama. Ona je...
Prestara je za mene. Ima više od 1000 godina.
Bože, u pravu si. To jeste prestaro za tebe.
Mislim da ne treba da viđaš nikoga iznad 500.
Dušo, spakuj torbe, odlazimo večeras. -Ali, tata.
Trebali smo otići sutra. -Promena planova. Lakše će biti voziti večeras.
Manje prometno i hladnije. -Ne, ne, ne možemo otići večeras.
Zašto? -Zato što...
Zato što je deseti Mesec. -A šta se događa desetog Meseca?
Pretvaraš se u vukodlaka? -Dušo, ne govori takve stvari. Znaš koliko sam praznoverna.
Bože. Arthure, zurio si u Mesec protekla 2 meseca. Vreme je da se spustiš na zemlju.
Jer ako je moja matematika dobra kao tvoja, škola ti počinje za dva dana.
Mama, molim te, radiću šta god hoćeš čitave godine. Biću najbolji sin na svetu.
Čekao sam ovaj trenutak mesecima. Ne mogu sad da odem. Preklinjem te.
Samo par sati. Par minuta.
Moram je videti.
Dušo?
Armande, dušo, malo je prenagljeno. Osim toga bilo bi nepristojno otići sada.
Moja majka je ceo dan pravila večeru a moj otac je... -Ne, ne, ne...
Nemoj da počnem o tvom ocu. On misli...
On misli da je njegov dragi vrt važniji od unukovog života.
Arthure, hajde. Obuci se, spakuj torbe. Čekaću u kolima.
Žao mi je.
Evo. Sve sam vam spakovala, samo podgrej u rerni. I svežih jaja. -Hvala.
Žao mi je, mama. Znaš kakav je Armand. Uvek je u žurbi.
Hoćeš da ti donesem još nešto? -Da.
Maramicu ili dve. -Naravno, izvoli.
I ti ćeš meni nedostajati, Alfrede.
Vratiću se za Božić. Biće snega, možemo da se igramo Eskima.
Možeš biti Beli očnjak.
Alfrede...
moram te ostaviti sada.
Shvataš? Odlazim.
Šta je?
Šta vidiš?
Jesi li zato lajao?
To je samo pauk.
Nosi nešto.
Hvala.
Zrno pirinca.
Nešto piše.
Moj Bože!
Deda, primio sam poruku. Od Minimoja. U opasnosti su. Moramo nešto učiniti.
Smiri se, Arthure, smiri se. Kakvu poruku? -Evo, na ovom zrnu pirinča.
Pauk mi je dao. -Obično Minimoji šalju poruke na lišću opalom... -Znam, ali pročitaj deda!
Molim te! -Izvini. Da, naravno.
Ah, Arthure. Požuri sine, kasno je, a čeka nas duga vožnja.
Samo sam se opraštao od dede. -Naravno.
Poruka na zrnu pirinča kaže...
..."Upomoć".
Jesi li siguran?
Definitivno.
Ali ja ne mogu to učiniti večeras. Samo ih ti sada možeš spasiti. -Neće biti lako.
Ali videću šta mogu da učinim. -Dobro, Arthure, mislim da je to dosta opraštanja.
Da vidim možemo li se vratiti brže nego što smo došli.
Alfrede.
Alfrede, Alfrede, lakše.
Alfrede!
Pusti ga. Vratiće se.
Ionako se boji mraka.
Ne brine mene mrak.
Vidiš? Arthur je imao pravo. -Taj dečko ima preveliku maštu.
Učiniće sve da vidi svoju princezu. Makar morao da izmisli priču o poruci na zrnu pirinča.
Nisi li mi ti rekao da Minimoji komuniciraju jedino lišćem. -Da, naravno.
Ali ovo je hitan slučaj, morali su naći nešto manje da ga pauk može nositi.
Vas dvojica ste odličan par. Podseti me koji od vas dvojice ima 12 godina? -Daisy.
Ovo nije smešno.
Možda su Minimoji u pravoj opasnosti a ja ne mogu samo sedeti skrštenih ruku. Moram da im pomognem.
Minimoji su stari hiljade godina. Preživeli su mnogobrojne katastrofe.
Ja nemam hiljadu godina. Neću da živim doveka.
I ne želim da te opet izgubim.
Jesi li čula to? -Ne. -Dođavola, kiša će.
Možda treba da stanemo na benzinskoj. Mislim da treba da nastavimo i budemo ispred oluje.
Dušo, moramo da stanemo. Nemam više kesica ako Arthuru ne bude dobro.
Dobro, vidim. Staću.
Pet minuta, u redu? Ništa više.
Mogao bih proveriti ulje odmah.
Moram u...toalet. Hvala.
Ne, u redu je, ne treba nam gorivo. Hvala.
To! Dobar je osećaj imati sve opet pod kontrolom.
Alfrede...
Upravo si mi spasio život i biću ti večno zahvalan.
Sve u redu, Rose?
Dobro.
Osećam se puno bolje.
Pogledaj ti to. Zaspao je. -Dobro.
Onda mu se neće činiti tako duga vožnja.
O, moj Bože. Arthur je bio u pravu.
Arthure? Šta radiš ovde?
Jeste li imali nesreću?
Pobegao sam.-Pobegao si? Ne možeš to da radiš. Gde su ti roditelji? Bilo ko?
Ne smemo da gubimo ni trenutak. Bogosi su spremni.
Treba nam teleskop. -Teleskop?
Tele... Teleskop...
Teleskop, naravno! Teleskop!
Tri četvrt okreta ulevo za telo...
Tri četvrt okreta udesno za um...
I jedan ceo okret za dušu.
Ne, ne sad. Molim te.
Ne.
Ne!
Ne verujem.
Arthure, žao mi je, ali nebo je odlučilo.
Minimoji će morati rešiti to sami. -Misliš da bi tražili pomoć da mogu to da reše sami?
U velikoj su opasnosti, deda. Trebamo im.
Da li je svetlost jedini način da im se pridružim? Postoji li drugi način?
Znate, za hitne slučajeve? -Postoji povijušama... -Povijuše.
Savršeno, spreman sam. Šta moram da učinim? -Arthure...
Povijuše su jako opasan način prelaska.
Taj metod su naši preci koristili pre nego što je teleskop izmišljen.
Puno ih je umrlo u pokušaju. Deda ako se desi nešto Seleniji ja ću isto umreti.
Od slomljenog srca.
Moram pronaći način da dođem do njih. Ja sam im jedina nada. -Znam, Arthure, ali...
Ti si još uvek tako mali dečak.
Vidi...
Imaj veru u mene, deda.
Vratiću se.
Spreman sam.
Kad budeš u povijušama, nema povratka. Moraš izdržati do kraja koliko god...
...postane bolno. -Ne brini se za mene.
Pazi na baku.
Hoću.
Priroda pripada tebi. Ti pripadaš prirodi.
Sada, povucite!
Vucite!
Požurite. Vucite, jače!
Ponovo. -Molim vas, prestanite! -Ne možemo sada prestati!
Molim vas, prestanite! -Vucite jače!
Ponovo. Jače!
Vucite jače! Vucite!
Moramo izvući svu vodu iz njegovog tela. Ponovo vucite!
Ne!
Jače. Vucite!
Skoro smo gotovi. Vucite opet!
Stanite!
Da li je uspeo? -Da, mislim da jeste.
Sada je na njemu. Kako će se vratiti? Sutra će biti svetla da se otvori prolaz nazad.
Ne sme da ga propusti. -Ako propusti? -Ako propusti...
...moraće čekati deset Meseci.
O, Rose, šta je?! Zašto vrištiš?! -Arthur... Pretvorio se u vuka.
Vidiš, rekla sam ti da se ne šališ u vezi toga.
Rose, to je Alfred.
Alfred... naravno.
Žao mi je. -Ne, ja sam kriv.
Nisam ti trebao pričati sve one priče o vukodlacima.
Sada se osećam tako glupo.
Misleći da se Arthur može pretvoriti u vuk...
Arthur? -Arthur?
Arthure?
Moj Bože.
To je bio opasan pad.
Zdravo.
Izvinite, nisam mislio da vas uvredim. Molim vas, čekajte.
Koga mi to imamo ovde? Mali čupavac se opet zaželeo puta.
Da si nazvao pre stavio bih te na spisak. Tako si mogao da uđeš kroz vrata.
Jack, napuni mu. Ovo ja častim.
Zdravo, Jack.
Živeli.
Tvom blistavom povratku.
Max, nemam vremena za piće. Primio sam poruku da su Minimoji u opasnosti.
Reci mi nešto što ne znam. Život nije lak kad si visok 2 mm, znaš?
Život nije lak ni kad si visok 1,5 metar, veruj mi.
Popijmo zato za sada i neka traje uvek i zauvek.
Max, moram otići do sela Minimoja što brže mogu i treba mi tvoja pomoć.
Zar ne možeš doći u moj klub, zavaliti se, kulirati, popiti piće i zatresti guzom
ko' svi ostali? -Max, Selenia je u opasnosti. Molim te, pomozi mi.
U,jebote, ti i tvoja princeza.
Dođi, prati me.
Znaš, bilo je nekih vel'kih promena ovde otkad si otišao.
Tu je nova glavna faca Zove se Vrana.
Takav je da ljudi postaju nostalgični za Maltazardom.
Katkad.
Možda preti selu.
Zato su me Minimoji pozvali da ih spasim. -Ne, mislim da nije tako.
Vrana je babura (insekt). Lenj je. Nikad ne izlazi iz rupe.
Ima vojsku jednoroga koji rade za njega i drže sve u redu. -Kako to misliš?
Sedmo kraljevstvo je zaključano, stari. Pravi, veliki geto.
Niko ne ulazi ni izlazi bez njegove dozvole. -Nemam vremena za birokratiju.
Moraćemo pronaći drugi način. -O'ladi, 'K?
Prvo idemo u grad da saznamo šta se događa.
Vau. -I ako su Minimoji u ikakvoj opasnosti uskoro ćemo znati.
U gradu nas neće zaustaviti? -Jednorozi su svuda, ali ostaviće nas na miru.
Kako to? -Kuler Messiah organizuje auto-šou izložbe u gradu da sve živne.
Nema biznisa bez šou-biznisa.
Pitaj šta ima... -Cool.
Šta ima?
Nisam trebao biti tako strog prema njemu. Samo si hteo da ga zaštitiš. Dušo, uspori.
Ne osećam se najbolje. -Trebao sam ga slušati više. Uzeti u obzir njegova osećanja.
Osećam da mi je muka. Dušo, treba da usporiš. -U pravu si. Trebamo brzo stići tamo.
Čudne stvari se mogu dogoditi kad je pun mesec.
Tako je dobar dečko. Jako ga volim. Znaš koliko ga volim, zar ne? -Naravno, dušo.
Oboje ga volimo, ali moraš usporiti ili ćemo imati nesreću.
Nesreću. Moj Bože. Ako mu se nešto dogodi nikad sebi ne bih oprostio.
Šta one rade napolju tako kasno, trebale bi spavati! -Dušo, kočnice. -Šta?
Kočnice. -Šta? -Kočnice!
Ne pomera se.
Jako mi je žao. Pustiću vas da prođete.
Ja sam kriv. Izvinite.
Vidiš, rekla sam ti.
Yo, stari!
Da, lepa glava.
RAJSKA ULICA
Ćao. - Ćao.
Hej, opusti se. Sada si na sigurnom. Ja sam kralj ovde. Sve što moraš je da izgledaš opušteno.
Zašto? -Najbolji način da te ne primete ovde je da te svi primete.
To je čudan koncept. -Naravno. Zovemo ga coolcept.
Vozi sporo. Ruka napolje. Gledaj kao da si miljama daleko i smej se.
OK. Čemu se smeješ? Nije stvar u tome.
Važno je da svi misle da nisu shvatili vic. Kapiraš?
Ne baš.
Pogledaj ovo.
Čemu se on smeje? -Ne znam. -Da li je neko shvatio vic? -Ne.
Dođavola.
Dobro, ti pokušaj.
Čemu se on smeje, ha?
Imam nešto na licu? - Da vidimo. Imaš veliki rog nasred čela.
Idioti.
Nisam nikad mislio da se toliko toga događa odmah ispod kuće.
Da si bio prošle godine, nije bilo ničega da se vidi.
Samo mnoštvo umornih kornjaša. Onda se dogodila velika žetva.
Svi su se obogatili. Prljavo obogatili.
Onda je Kuler Messiaha otvorio par barova da privuče bogataše.
Oni suptilniji su započeli posao globalnim otopljenjem
i za tren oka ova rupčaga je postala grad svetla otvoren 24 sata dnevno.
Gde možeš pronaći sve što ti treba.
Volim ovaj grad.
Idemo.
Hej, šta možemo učiniti za tebe? - Zapravo...
Savet, možda? - Iskreno...Ja ti mogu pročitati budućnost u linijama dlana.
Reci mi šta želiš da čuješ? -Ne znam. -Yo, odbijte. Svi.
Hajde, ne slušaj tu gomilu lažnjaka i insekata.
Ja nisam insekt! Ja sam bogomoljka i mogu predvideti temperaturu do najmanjeg stepena.
Dođi. Moramo pronaći mog rođaka Replaya. On je jedini tip kome verujem.
Replay?!
Hej, druškane. Ispao ti je novčanik. Ne, ja ću, ali moraš se paziti ovde, jer...
Hej, rođo... -Hej!
Tako je... -Aha...
I...
Hej, momci, možemo da skratimo?
Čujem da ti se tvoj super luster razbio jutros. -Znam.
Znam trgovinu silikonom koja će ti popraviti to za 24 sata. -Znam.
Onaj mali lik tebi zdesna. To je Arthur. Kralj prvog kraljevstva. -Znam.
Znaš da je odlikovan jutros? -Znam, što mi ne kažeš nešto što ne znam?
OK, OK, samo reci. Ko, kad, gde, zašto?
Ja znam sve tračeve. Ko hoda s kime... -Reci mi o prvom kraljevstvu.
Šta se događa? Jesi čuo išta? -Ništa za prijaviti.
Primio sam poruku od Minimoja. Rekli su da su u opasnosti. Znaš li nešto o tome?
Sad kad si spomenuo, čuo sam nešto. -Da? -Čuo sam da je velika ličnost
povezana sa palatom u velikoj nevolji. -Nevolji? Kakvoj nevolji?
Palata? Princeza?
Pre mladi princ. -Betameche? -Tako je.
Betameche je u nevolji. Šta se dogodilo?
Ponestalo mi je love. Dugujem ti. -Ne, ne, ne, ne...
Nema love, nema tračeva. -Daj mi tračeve ili ću svima da razglasim.
Da nosiš periku. -Molim te, nemoj to da radiš
inače će se ljudi samo smejati i neću čuti tračeve.
OK, OK, reci mi sve što znaš. -Dobro.
Betamechea su uhapsili jednorozi iz nekog razloga.
Kako stvari stoje izgleda da ga vode u Vraninu palatu. -Šta?
Kako stvari stoje?
Varalico! Platio sam ti nešto što si video iza mene!?
Pobrinuću se za njega. -Max. Pobrinimo se pre za Betamecha.
Ti im odvuci pažnju, a ja ću pokušati da ga oslobodim. -Hej, hej, hej, čekaj!
Odvući im pažnju?
Odvući im pažnju. -Narukvice, narukvice, narukvice...
Lepe, šarene narukvice! -Hej, Snow!
Šta ima, stari?! -Hej, Max.
Hej, kako je? -Hej, rođo, dugo se nismo vid'li. -Znam, stvarno dugo.
Izgledaš dobro!
Hvala. -Uzimaš ih? -Ne, hvala.
Naočare! Svima trebaju naočare. Uzmite svoje naočare!
Kako ti je sestra? Gde ona skita? -Ona je trudna. Skroz dovde. -Opet?!
Pa da. Biće joj to dvadeseto. -Nemoj da zezaš.
Mislim da nikada nisam video tvoju sestru... ne trudnu.
Hej, hej!
Hej, vas dvojica, mrdajte se! Pomerite se s ulice!
A tvoja mama? -Ona je dobro. Kod kuće je...
Pst, Beta? -Arthure!
Hej, ti!
Nervoza. Kijam od toga.
Arthure, požuri. -Ne, zaključano je. Evo, uzmi moj nož.
OK. -Pažljivo, pažljivo.
Sad pritisni drugo dugme pored velikog.
Lepo, ali ovo nije ni vreme ni mesto. - Izvini.
Savršeno. Stavi ga da radi na rešetku.
Kako si ti? Kako je tvoj brat? -On je cool.
Zaradio je i puno para. Ma predivno. Hej, momci! Razlaz,mrdajte se s ulice! Vodite svoje pozdrave drugde.
Ti si novi ovde, jel da? -Da, tako je.
Kada dođeš u neko novo mesto moraš uložiti.
Moraš za neko vreme da saznaš šta ima, ko je ko, kapiraš?
Ja sam u Vraninoj vojsci. Ne moram da znam šta ima, kapiraš? -Nije loše!
Ali ovde si daleko, daleko od svog malog doma.
Ovo je naš kraj. Zato...
...ako si privržen tom svom rogu bolje se smiri, budi pristojan, kapiraš šta hoću da kažem,brate?
Da, mislim da kapiram.
Lepo. Sada će te Snow naučiti kako da kažeš zdravo...
...jer izgleda da te mama nikad nije naučila. -Nije. -OK, cool.
Prvo pružiš jednu ruku ovako...
To pokazuje da smo jednakih snaga. Onda pređeš prstom ovako što znači pravo i falio si mi.
Beta, a nešto oštro? -OK, OK, OK. Probaj dugme odmah ispod...
Hej, šta radiš sa tim? -Ništa, našao sam ga na zemlji.
Daj mi. -OK.
Hej, pazi!
Gubi se. -OK.
Šta se dogodilo vašem...?
Nađite mi tog zatvorenika!
Dođite ovamo!
Idemo!
Pravimo se da smo turisti. -Da, baš. Osećam se lokalcem.
Tamo! -Ne, ovuda! -OK.
Znaš da voziš ovo? -Ne može biti teže od letenja na komarcu. -Odlično.
Probajmo na drugu stranu. -Da.
Požuri, Arthure, požuri!
Srećno, K.
O, ne.
Hej, znaš gde ideš? -Naravno. Ovo je podrum kuće.
Video sam nacrte na dedinom stolu.
To ne izgleda dobro. Šta ćemo sada?
Daj mi trenutak da razmislim.
Vreme je isteklo! -Dobro. Otarasimo ih se jednog po jednog.
Šta je to bilo? -Zamka za pacove. -Kako pacov izgleda?
Takoooo!!!
Brže!
Arthure...
Ar... Ar... Ar... Jesi li siguran za ovo? -Ne. -OK.
Zažmuri! -OK. -Jedan...
Dva... Tri...
Napokon kod kuće.
Ne još.
Beta, imaš li kakvu ideju kako se rešiti ovih parazita?
Skreni!
Šta je to bilo? -Princip zamke za pacove. Ali sa žabom.
Ne bežimo im! Možeš li to malo brže? -Brzina nije problem, već svetlo.
Moramo se rešiti svetlećih crva da se rešimo jednoroga. -OK.
Prepusti to meni.
Izvini! Izvini!
Arthure!
Ne gledam. -Odlično!
Tvoj red. -OK.
Pažljivo.
Drži se.
Izvini. -Neee!
Odlično, Arthure. Uspeli smo! -Odlično, jedini problem je leteti bez svetla.
Arthure!
Imala sam groznu noćnu moru. Sanjala sam da Arthura proganjaju ogromni insekti.
Archie?
Dušo, kakvo iznenađenje, ne spavaš. -Šta se događa?
Gde je Arthur?
On je... U bašti je.
Pustio si ga da se vrati?
Moj Bože.
Ovo stvarno jeste noćna mora. -Daisy.
Minimoji su u pravoj opasnosti i Arthur je jedini koji im može pomoći.
Ponudio sam da odem umesto njega, ali odbio je.
Hteo je da ostanem i pazim na tebe. -On je anđeo.
Šta je sa njegovim roditeljima? Gde su?
Rose? Armand, šta se dogodilo?
Armand je hteo da ide prečicom. -Imali smo nesreću. -Udarili smo kozu.
Udarili smo ovna. -Bila je koza. -Bila je... životinja.
Da li je životinja povređena? -Ona je dobro. Moj auto je uništen.
Armand, to je samo auto. Bar niko nije povređen. -Da.
U pravu si.
Nešto me muči, doduše.
Šta? -Niko od vas nije pitao gde je Arthur.
Prvo smo mislili da se pretvorio u vuka.
Ali ustvari je nestao.
Prepustiću tebi to.
Rose, idemo da te očistimo. Možeš li sašiti ovo? -Naravno da mogu.
Armand, popričajmo malo.
Izvini.
Ne znam tačno gde je Arthur.
Ali znam da poznaje svaki pedalj ovog poseda i neće se izgubiti.
Znam da sam strog prema njemu ponekad.
Samo pokušavam da ga zaštitim. On je spremniji za preživljavanje od većine gradske dece.
Znam da je pametan.
I verujem mu.
Ali...
Ali?
Još uvek je tako mali.
Ne brini...
Sutra...
...će biti veći.
Dođi, idemo da pronađemo tvoj auto.
Beta? - Šta? -Znaš li gde smo?
U kukuljici.
Da, kukuljici, a kako ćemo izaći iz kukuljice? -Ne brini, čim oseti sunce probudiće se.
Onda? -Onda će se otvoriti i mi ćemo...
...ispasti!
Mrzim kad me izbace iz kreveta tako i kad moram da počnem dan bez pravog doručka!
O, kuća! -Da. Ali probajmo se vratiti mojoj, može?
Vau, ovo je divno. -Da, i nemoguće za upravljati.
Ide gde god želi. Očito ne želi da ide u moje selo.
Kako silazimo sa leptira? -Imamo dve mogućnosti. Prvo...
...čekamo da sleti, i drugo mi...
...skočimo!
Tako je lepljivo.
Polako. Nemoj se mrdati ili ćeš se još više zalepiti.
Beta, pogledaj. -Arthure, jesi li ti gluv ili nešto? Rekao sam da 'oladiš. Smiri se.
Beta, iza tebe.
Bez brige. -To je bilo neverovatno. -Nije ništa, ustvari.
Kad sam bio mali radio sam na farmi paukova. Nisu tako veliki i opasni.
Ali su mekani. Mekši od kapljica. Idemo.
Popni se.
Nemoj mi reći da se bojiš paukova. -Obično ne, ali nikad nisam video jednog tako velikog.
Ne brinite, to je samo moja žena. Mora da je videla pauka.
Kao i svako jutro. -Tamo, u krevetu. Ogroman je.
Dlakav i zurio je u mene velikim, debelim, crvenim očima!
Smiri se dušo. Ti si ta sa crvenim očima.
Zar nisi dobro spavala sinoć? -Kako da se uopšte naspavam uz sve ove jezovite spodobe okolo?
Pogledaću. -Pažljivo.
Zdravo. -Da, zovem zbog... -Dobili ste policiju.
Molimo, ostanite na liniji.
Išao sam ja tako svojim putem kad odjednom patrola jednoroga se stvori ispred mene,
sa leve strane. Hej, inače ja imam prednost.
Tada se selo zabrinulo što si nestao i poslalo mi poruku tražeći pomoć?
Ne, ne, ne... otišao sam iz sela tog jutra. Niko se ne bi brinuo, bar do večeri.
Svi su bili uzbuđeni zbog banketa u tvoju čast.Nisu ni primetili da me nema.
To je poruka koju sam dobio, pa ako nisi bio u opasnosti...
...ko jeste? -Ne znam. Ali mislim da ćemo otkriti.
Da, šta hoćete?!
Halo, hoću da idem kući. Betameche, princ, palata, poznato ti je?
Beta, šta radiš napolju? Nisam ni video da si otišao.
Jesi li video? Niko ne mari za mene u ovom kraljevstvu.
Evo, hvala za vožnju. Idi sad, beži.
Dođi. Napokon!
Kod kuće.
Imaš sreće, Betamech što nisi bio ovde. Propustio si pravu dramu. -Dramu? Kakvu?
Banket je otkazan. Arthur se nije pojavio!
Zamisli? Večera punog Meseca. Tvoj otac je bio u takvom stanju, o Seleniji da ne pričam.
Mislim, stvarno, stvarno mu je verovala.
Znam da se promenio od poslednjeg puta kad sam ga video, ali...
Ali...
A... A... Arthure? -Liči na njega. -Svetog mi bumbara! To je čudo!
Šta?! Arthur je ovde?
Tako mi svega. Flick? Hajde, idemo. Diži se.
Moramo požuriti. Idemo, idemo.
Moja ceremonijalna odeća. Naš gost je stigao.
Idemo.
Kakva je ovo vreme za dolazak? Moja sto izgledala grozno sada.
Pogledaj! Cveće je sva uvenula. Rosne kapi skoro su sva isparilo.
Perchuto, prestani da se žališ! Važno je da je Arthur ovde, živ i zdrav.
Bez obzira na banket, napravi nam nešto na brzinu? -Ne pravim fast-food.
Ja pravim kulinarske majstorije. -Dobro, napravi nam kulinarsku majstoriju.
Imaš pet minuta.
Piccolo, idi da vidiš ima li u prodavnicama nešto?
Mamma mia!
Arthure, lepo te je videti, momče! -I vas isto.
Dođi, Arthure.
Mislili smo da si nas zaboravio. -OK, to je dosta. Idemo.
Dečače moj, kako mi je drago opet videti te!
Ovde si napokon. Daj da se rukujem s tobom! -Miro, ostavi ga na miru.
Mladi prijatelju, šta ti se, zaboga, dogodilo?
Pa, juče popodne primio sam S.O.S. poruku urezanu na zrnu pirinca
pa sam mislio da ste u opasnosti. -Poruku? Na zrnu pirinca?
To je smešna ideja.
Mladi moj prijatelju.
Da si pročitao Veliku knjigu pažljivije znao bi da Minimoji komuniciraju samo sa lišćem.
Znam, kralju. -I postoji list za svaku priliku. Lišće hmelja za velike zakone.
Brezino lišće za odredbe duge. Lišće kupusa za objave rođenja.
I lišće divljeg oraha za privatne poruke. Moj otac ima kutiju. -Dosta!
Betamech, tišina. -Ali...
Kako god, da smo hteli poslati poruku za pomoć ne bismo ga urezali na zrno pirinca
već na biljku buhač. -Da, puno lakše je za nositi. -Da, da, da...
Ali nastavi sa svojom pričom. Baš kad sam trebao da prođem kroz teleskop...
oblak je prekrio Mesec... pa sam odlučio da koristim tehniku stezanja.
Pao sam u Maxov bar gde sam sreo Betamecha koga su zarobili jednorozi.
Sine moj, šta si uradio ovog puta?
Odbio da dam prednost. -Beta, stavio sam ti narukvicu da znaš gde je desno, a gde levo.
Znam, samo zaboravljam na koji zglob si mi stavio, levi ili desni. -Nema veze!
Nastavi. -Nakon toga smo uhvatili pauka i došli ovamo. -Odlično.
Sve je dobro što se dobro svrši. -Neka svečanost počne.
Pritisnite!
Perchuto, da te upoznam sa jednim i jedinim Arthurom.
(Dobrodošao.)
Predivno je. -Ah, samo sam naškrabao. Dobro izgleda, ali ukus je kao go... nikakav.
Prinče, čast je vaša.
Šta bi hteo?
Vrlo lepo od vas, ali kralju...
...ono što bih zaista hteo je da podelim ovu priliku...
...sa princezom. -Naravno! Mene budale.
Selenia?! Kćeri?!
Gde je sada otišla? -Bila je tako razočarana kada mladi princ nije došao...
...da se zaključala u svoju sobu. -Da.
Miro... pokaži mu kuda. -Hvala. Kralju.
Selenia ne živi u palati?
Otkad je upoznala tebe emancipacija je ključna reč.
Mlada dama insistira na svojoj nezavisnosti. Tako je to sa devojkama ovih dana.
Selenia?
Imam iznenađenje za tebe.
Selenia? Selenia?
Gde je sada otišla?
Možda mi je ona poslala poruku. Možda je u opasnosti, negde.
Ne, ne, video sam je pre par sati.
Možda je jednostavno zaboravila da dolazim da je vidim.
Selenia da zaboravi tebe? Ne, ne. To je smešno.
Reći ću ti kako je provela dan spremajući se za tvoj dolazak nakon čekanja toliko Meseca.
Juče ujutro sunce joj je jedva dotaklo lice i ona se odmah probudila.
Kao što to radi svako jutro umila se...
...zatim proždrla svoj doručak. Hleb i sveži lešnici.
Nakon toga je požurila na lekciju pevanja.
Želi da postane pevačica? -Ne, uopšte.
Selenia voli lepe reči ali ne želi da pobegnu sa njenih kraljevskih usana bez kontrole.
Ako želiš moje mišljenje, želi ti nešto važno reći a ne želi da je glas izneveri.
Fališ mi jakoo!
Fališ mi jakoooo!
Slavuj slovi za najboljeg učitelja pevanja u celom kraljevstvu.
Ali zlobna je stara ptica i Selenia se namučila da ga uveri da je podučava.
Zauzvrat mu je morala dati adresu prodavca koji uzgaja crve u jabukama.
Kad se vratila sa predavanja grlo joj je bilo tako natečeno da sam joj morao spraviti lek.
Da joj umirim glasnice.
Bol je ubrzo splasnuo i zaspala je. -Spavala je do večeri?
Ne, dečače, daleko od toga. Provela je veći deo dana u teretani sa Gambetom, trenerom.
Majstor Gambeto, koji je balegar i dobrotvor i daleki rođak bogomoljke iako se on kune
da nema nikakve veze sa tim određenim ljudožderom.
Selenia retko ide na vežbe kod njega
jer njegova fleksibilnost ne nadopunjuje njegovu ličnost
i njegove vežbe su izuzetno teške za praćenje.
Ali princeza je odlučno htela da kontroliše svaki svoj mišić.
Onda je spavala do večeri?
Da, ali kad je bilo vreme odlaska u tranzitnu dvoranu da čeka tvoj dolazak,
veruj mi, bila je spremna.
Kako izgledam?
Veličanstveno! -Znam.
Izgledala je neverovatno.
Odabrala je predivnu malenu haljinu napravljenu od ružinih latica koje je sama izabrala i sašila.
I stavila je predivan miris vanile.
Došla je u tranzitnu dvoranu sat vremena ranije.
Što se nije baš svidelo transporteru.
Selenia, šta radiš ovde? Prerano je.
Onda se udobno smestila čekajući svog princa na belom konju.
Koliko je sati, dobri moj Miro?
Prošla je ponoć, kralju.
Pa, možemo sigurno zaključiti da Arthur neće doći ovoga puta.
Nažalost, njen princ nije došao.
Selenia je bila tako tužna da nisam nikako mogao da je utešim.
Ostala je tamo ne pomerajući se puno sati dok odjednom nije skočila i otišla iz sela,
uputivši se prema velikim ravnicama.
Zašto?
Verovatno da šapuće svoje jade povetarcu, kako bi ih odneo...
...daleko.
To je čitava priča, ili koliko ja znam. -Onda, ako Selenia nije bila u opasnosti
ili Betameche ili selo ko mi je poslao poruku?
Sigurno ti Selenia može pomoći da to shvatiš. -Da.
Ako se ikada vrati.
Selenia na kapiji! -Selenia?! -Ako hoćeš...
...možeš ići prvi.
Otvorite kapiju!
Maltazard.
Tako mi svega! -Zadovoljstvo je videti te opet, mladi Arthure.
Zadovoljstvo nije obostrano. -Znam, ali nemoj meni zameriti.
Ogrlica koju nosiš oko vrata je podsetnik da smo svi deo velikog prirodnog kruga, rođače.
Možda pošto smo rođaci možemo postići dogovor.
Daću ti svoj život... u zamenu za...
...Selenin. -Nee!
Tišina! -Selenia!
Žao mi je, Arthure. Ne tako davno bi me tvoja zamena možda primamila
ali sada imam bolje planove. Dosta mi je vašeg malog sveta.
Želim veličinu, želim širinu.
Želim veliko! -Ti si poslao S.O.S. poruku.
Znao si da ću doći da pomognem Minimojima i da ću za to morati da otvorim prolaz.
Što će ostaviti put otvoren tebi za povratak i da dosegneš punu veličinu. -Bravo!
Kako pronicljivo od tebe. Da imam slobodnu ruku zapljeskao bih ti.
Nikad nisam čuo tako... zloban plan. -Hvala.
Nije bilo lako i trebala mi je sva moja genijalnost da ga sprovedem u delo.
Nakon gorkog poraza koji mi je Arthur naneo lutao sam nižim delovima neko vreme.
Sa jednom jedinom idejom na umu.
Pronaći ću ga i naterati da plati za svoju drskost.
Krijumičar mehurićima je spomenuo dobro mesto sa kojeg se mogu posmatrati
dolasci i odlasci svih ukućana.
Krijumičar je bio u pravu.
Nije mi trebalo dugo da upoznam predivnu Daisy.
Ona me je upoznala sa svim čudima vašeg sveta. Ona neverovatna kutija koja proizvodi hladnoću.
I manja koja proizvodi toplotu.
I sva ona hrana koju je donela od ko zna odakle.
Ali najneverovatnija stvar u vezi nje je bio njen stalni humor.
Činilo se kao da sve radi s ljubavlju što je meni totalno strani koncept.
Čak i kad je imala svoja oruđa mučenja poređana na pultu
služila su samo da pretvori svo vaše povrće u umetnička dela.
Bio je to fascinantan spektakl i mogao sam da sedim satima samo da je gledam.
Onda sam spazio tvoju... majku!
Nikada nisam sreo primerak tako spektakularno neprilagođen svom okruženju.
Mama? -Na sreću, tvoj deda, galantni Archibald je uvek bio tu da drži stvari u redu.
Posmatrao sam ga kako popravlja uređaj koji je pravio vatru.
Onaj koji je stvarao sunce.
I onaj koji je stvarao vodu.
Moja želja za osvajanjem je ponovno probuđena.
Ratniku kakav jesam se ponovo vratio njegov apetit.
Ništa i niko me ne može sada zaustaviti.
Čak ni tvoj otac i njegovi suludi napadi.
Tako sam istruleo iznutra da jedini efekt koji je sprej imao je što me je lišio par parazita.
Ali tvoj otac mi je otkrio moju jedinu slabost u ovom svetu.
Moju veličinu.
Tu ti nastupaš.
Sve što mi je trebalo je biti strpljiv i čekati dan kad ćeš posetiti Minimoje.
Da se ja mogu vratiti svetlosnim zrakom, kako si ti to pronicljivo rekao.
Saznati da nije bilo teško.
Jer kuhinja nije bila samo središte koju su svi posećivali već je bila i
...savršeno mesto za prisluškivanje razgovora na spratu.
Nisu to ratne boje.
To su večne boje prirode.
Primljen sam u Sivi krug danas. Večeras je velika zabava.
Lepo, dušo. -Da, deseti je Mesec. Minimoji pripremaju gozbu u moju čast.
Sve je išlo glatko.
Sve što mi je trebalo bilo je čekati tvoj odlazak.
Onda, odjednom, sve se pretvorilo u katastrofu.
Dušo, spakuj torbe. Idemo večeras.
Ovaj obrt u zadnji tren zapretio je uništenju mog plana.
Ideja vegetacije u ovom ormariću još deset Meseci bila je nepodnošljiva.
Morao sam da napravim manevar kojim bi Arthur odbio da posluša oca,
a šta je bolje od... ljubavi.
Naterati mladog čoveka na nešto ludo.
Kako bi se Arthur odupro pozivu da spasi svoju princezu od smrtne opasnosti?
Stoga sam našao nešto na čemu ću napisati i urezao poruku sam.
Ovo je apsurdno!
Svi znaju da Minimoji pišu svoje poruke na lišću.
I samo bi iglica bora bila prikladna u ovom slučaju.
Izvinjavam se zbog kršenja etikete, ali nije bilo iglica bora u mom ormariću.
Sve što je ostalo je pridobiti glasnika i uputiti ga u tvoju sobu za dostavu pošiljke.
Onda sam se vratio u Sedam kraljevstava kroz tajne prolaze za koje samo ja znam.
I imao sam sreću da naidjem na ljupku princezu.
Lutala je ravnicama kao izgubljena duša.
Eto, sada znate celu priču.
Reći ću vam šta će se sada dogoditi.
Koliko je sati, dobri moj Miro?
Pet do podne. -Pravo vreme da krenemo do tranzitne dvorane da se... pozdravimo.
Čekajte!
Šta je sada? -Želim da prođem kroz teleskop.
Još jedan? Vi ljudi ne možete da ostanete na jednom mestu.
Nakon mene možeš počivati u miru.
Da nisi ti mali Maltazard?
Prošlo je puno Meseci otkad sam te zadnji put video. Porastao si. -Da.
I još ću da porastem.
Šta je toliko zanimljivo u rastu?
Bolje bi ti došlo malo sna. Jesi li se pogledao u ogledalo u zadnje vreme?
Začepi ti stara ludo!
Ili će tvoj san biti večan. -Da, gospodine.
Četvrt okreta udesno za telo.
Ometi ga. Imam ideju. -OK.
Beta. -Da?
Daj mi nešto što mogu da bacim na njega.
OK.
Ne, preveliko.
Tri četvrt okreta ulevo za um.
Slatko.
Beta, požuri. -Sad ću. -Oprostite, gospodine.
Znate da idete u ljudski svet, ali Selenia će vas samo usporiti.
Ne brini, ne nameravam da povedem malu napast sa sobom.
Pronaći ću gore mnoštvo koji će mi sa zadovoljstvom služiti.
I jedan ceo okret za dušu.
Neverovatno.
Nisam ništa dirao, samo sam gle...
Je li to vaš teleskop? -Da. -Stvarno?
Jer u vašem teleskopu su mali....
Sa velikim... -To su Minimoji. -Oh, Mini... Minim...
Mini-šta? -Minimoji su naša braća.
Oni su vam braća? Stvarno?
Koliko vam je visoka majka? -Naša majka je priroda.
Vaša majka je priroda. Da, to bi objasnilo zašto ste svi...
...a oni su...
To mora da je mehaničar. Odmah se vraćam.
Na poziciju.
Ako bi Njegovo Veličanstvo htelo da krene? -Sa zadovoljstvom.
Selenia...
Beta, brzo. -Sad ću.
Ne, ne, ne!
Budi mirna! -Sad! -OK, evo.
Jeste li čuli tu buku? -To vam je menjač. -Ne, došlo je iz šume.
Pa, mislim da će mi trebati nedelju dana. -Nedelju dana?
Ne, moram da vratim sina u školu i moram da nadjem posao.
Mogao bih da ubrzam ali će vas koštati. -Treba mi sutra, platiću koliko hoćete.
Koliko hoću? -Koliko hoćete. -Dogovoreno.
Arthure...
Prinče moj.
Opet si mi spasio život.
Za to služe prinčevi.
Šta se dogodilo? Gde je Arthur?
Ne znam. Nešto je izletelo iz teleskopa, poput topovske kugle,
ali mislim da nije bio Arthur. Sletelo je negde. U šumi.
Ako nije Arthur, šta je to onda?
M.
Zli M.
Jedini kamen miljama unaokolo i ja ga pogodim.
Nećeš da me pojedeš, zar ne?
Prvi zakon prirode: "Pojedi ili budi pojeden."
Zli M je znao da ako pošalje S.O.S. poruku Arthuru, dečko bi učinio sve što može
da pomogne prijateljima, a kada se prolaz otvori
lako je doći na drugu stranu.
Sada je tamo negde. -Šta je sa Arthurom? Gde je on?
Sigurno će se ubrzo pojaviti.
Moj Bože.
Prolaz je uništen.
Arthure? Slezovi kolačići!
Arthure znam da se kriješ ovde negde.
Arthure?!
Arthure?! Hajde, nemoj da se kriješ. Tata se brine!
Arthure, ne ljutim se na tebe, obećavam.
Neću da te kaznim.
Hvala Bogu da sam te pronašao.
Ako sada izađeš dobićeš veliku kesicu slezovih kolačića, samo za sebe, šta kažeš?
Punu kesicu sočnih slezovih kolačića koji ti se tope u ustima.
Arthure znam gde si. Izađi smesta. Za koga su ovi slasni kolačići?
Za mene.
Doneću punu kesicu.
Kako će Arthur da pobegne Maltazardovoj diaboličnoj klopci?
Saznajte gledajući njegove nove pustolovine
Prilagodio za ovu verziju: Nemanja NS. Poz! (: