Deci, uite care-i treaba. Suntem în grădină, corect?
Totul e bine, și aici e copacul ăsta.
Și omul spune: vedeți copacul ăla? Nu îi mâncați fructul.
Să nu mâncați acel măr.
Ea merge, dă nume animalelor, poate a mai încurcat lucrurile.
Oricum, ce face ea? Ce face ea?
Mănâncă mărul!
Nu-mi vine să cred! El îi spune să nu-l mănânce și ea face invers.
Incredibil! De atunci, bărbați, femei, totul merge prost.
Dragostea Perfectă.
Fericită? Sigur că sunt fericită.
Da, toți suntem atât de fericiți!
Divorțată.
Căsnicie mizerabilă.
Căsătorie anulată.
Recăsătorită.
Din nou divorțată.
Incompatibilitate sexuală.
Căsătorie nereușită.
Divorțat.
Divorțat. Divorțat,
divorțat, divorțat,divorțat.
Ei? Vorbește-mi!
Lucrurile s-au schimbat acolo jos. Oamenii s-au schimbat.
Și sus aici s-au schimbat lucrurile.
Sunt presat de sus, știți ce vreau să spun
pentru rezultate.
Pentru că bărbații și femeile să fie legați în dragoste eternă.
Sunt instruit să introduc noi strategii pentru operatorii noștri.
Operatori?
Asta ești tu.
Lasă vrăjeala, Gabriel.
E un caz dificil.
Dar sunt sigur că te vei descurca.
Dacă nu, nu te mai întorci.
Ce?
Nici vorbă!
Asta e noua strategie.
Misiunea este de a uni bărbatul cu femeia, bla, bla, bla, bla.
În regulă?
Când sunteți gata, vă întoarceți.
Dacă eșuați
rămâneți acolo jos pentru totdeauna.
Glumești.
Liberatum manis. Nu e decizia mea.
Ea e fiica secretă a lui Marilyn Monroe și John F Kennedy.
De aceea Marilyn a fost ucisă.
Fata a crescut într-un orfelinat, neștiind care îi sunt părinții.
Anii trec. E frumoasă.
E deșteaptă. Are succes, bine?
Și atunci?
Ei bine, atunci...
Atunci a fost trimisă la Londra ca ambasador al SUA.
Atunci descoperă aurul naziștilor îngropat sub ambasadă.
Da. Da.
Este evident, Robert.
Sigur că este. E o nuvelă de rahat. O cumperi în aeroport, o iei în vacanță.
Dna Gesteten. Îmi pare bine să vă văd aici.
Mi-ar place să rămân să vorbim, dar...
Bună încercare, Celine.
Vrei să-ți încerci norocul?
Cu arma?
Cu fructul.
Nu am timp de jocuri.
Dacă ți-e frică, spune.
Celine, aseară ți-am făcut o propunere.
Și am spus nu. Pentru că ai trișat, Elliot.
Bine. Și, îmi place să flirtez.
Îmi stă în fire. Dar vreau să te mai gândești.
Știi cât de greu e să găsești o femeie cu un soț bun în orașul ăsta?
La fel de greu ca un dentist bun.
Celine...
Vorbesc serios.
Roboți?!
Vrei să spui că o să fim înlocuiți de roboți?
Roboții vor curăța praful în fiecare birou din clădirea asta?
Nu cred, dna Gesteten.
Cel puțin robotul nu va pierde timpul scriind o nuvelă de duzină.
Nici măcar o nuvelă de duzină bună.
Asta e ceva personal.
Nu are nimic de-a face cu mine, Robert.
Asta vine de sus. De la dl Naville însuși.
- Poate că trebuie să vorbesc cu dl Naville. - E prea târziu.
Ești concediat!
Ești gata?
Acum, dacă miști, oferta e anulată.
Bine.
Stai. Celine...
- Nu vorbi. - Crezi că e înțelept?
Stop!
Mayhew?
Vrei să chemi un doctor?
Cu mare plăcere, doamnă.
Ce cauți aici la ora asta?
- Buna, Lily. - Bine? Răspunde-mi.
Lily, am fost concediat.
M-au înlocuit cu un robot.
Știu cum se simt.
Uite. Voiam să-ți spun asta de ceva timp și
pare un moment bun pentru a ți-o spune.
Robert,
Te părăsesc.
Mă părăsești? Ce tot spui?
Îl cheamă Ryan. Predă aerobica.
Ne iubim. Ne mutăm în Miami.
Cum poți face asta? Într-un moment ca ăsta?
Vreau un bărbat, nu un visător.
Nu știu ce să spun. Să vorbim despre asta. O să îmi iau altă slujbă.
Îmi pare rău.
Dar din seara asta, te duci singur acasă.
Lily!
Te părăsesc.
Ești concediat!
Este evident, Robert.
Predă aerobica. Ne iubim.
Ne mutam în Miami.
Lily?
Dl Robert Lewis?
Da, eu sunt.
Numele meu e Jackson.
Aceasta este asociata mea, dna OŽReilly.
Suntem de la agenția "Fermi dar corecți. Evacuări și colectări".
Am câteva datorii de colectat de la dumneavoastră.
De asemenea, trebuie să vă înmânăm un ordin de evacuare.
Poftim?
Putem să apelăm la violență sau nu. Depinde de dumneavoastră.
Clientul ne plătește asigurările medicale și nu dumneavoastră. Deci?
Fără violență, vă rog.
Bună alegere.
Nu-mi vine să cred!
Ai vre-o idee
cât de greu e să găsești un soț bun în orașul ăsta?
Sau un dentist bun.
Jucând jocul ăsta,
te-ai făcut de râs încă o dată.
Ei bine, i-a fost afectat lobul central, dar se pare că va trăi.
Dar nu va mai practica niciodată.
Mi-e frică că o să ajungi ca mama ta,
care cu mult timp în urmă și-a găsit locul în partea de jos a societății.
Greșeala ei a fost că s-a căsătorit cu un om ca tine.
O greșeală pe care am grijă să o evit.
Tu
o să muncești, fata mea.
Ce?
Ai ars gazul un sfert de secol
dar de mâine o să lucrezi.
Aici, sub supravegherea mea. Vei învăța secretul afacerilor.
Despre bani și despre cum se întorc ei la proprietarul lor de drept.
Cum să faci profit din pierdere și pierdere din profit. O să muncești.
Nu o să fie prea plăcut, s-ar putea să-ți vina să vomiți.
Dar fii sigură, te vei obișnui cu gustul.
Și în curând, vei cere tot mai mult ca și ceilalți copii.
- Unsprezece... - Dl Naville, bănuiesc.
Crezi că mă poți înlocui cu un robot?
Unsprezece.
- Unsprezece. - Ei bine, uite aici!
Unsprezece.
Doisprezece.
Treisprezece.
La dracu!
Nu mișcă nimeni!
Toata lumea la pământ!
Toată lumea!
Patru.
Cinci.
Șase.
Șaptee...
Acum îmi vreau slujba înapoi.
Vreau tot ce-am avut înainte, dle Naville. Număr până la cinci.
Dacă nu mă asculți, te omor.
Unu.
Doi.
Trei.
Patru.
Cinci.
- De ce-ai spus asta? - Cinci vine imediat după patru.
Știu asta.
Am crezut că ai o problemă. Nu ai de ce să-ți fie rușine.
- Fără o educație bună... - Taci!
- Voiam doar să ajut. - Nu am nevoie de ajutor.
- Jur că vei muri pentru asta. - Îmi pare rău.
- Nu! - Împușcă-l încă o dată. În cap.
- Număr eu până la cinci. - Taci!
Cine ești tu, oricum?
Nimeni.
Eu sunt fiica lui.
Are o armă.
Hei, liniștește-te.
Las-o mai moale.
Condu.
- Vrei să conduci? - Nu pot.
- Ce? - Nu știu cum.
Nu știi să conduci?
- Nu am învățat niciodată. - De ce?
- Nu am avut nevoie. - Ei bine, ai acum.
Aici accelerezi, aici frânezi. Înainte, înapoi. De restul te prinzi tu.
Condu!
- Unde mergi? - Nu contează.
- Condu mai cu grijă. - Mi-a luat fața.
Oglindă, claxon, manevre.
Să nu spui nimic, da?
După amiaza, doamnă.
După amiaza, domnule. Numele meu e Walt.
Sunt aici ca să vă ajut cum pot pe tot parcursul vizitei dumneavoastră
scurtă sau de durată, dacă e doar pentru realimentare sau pentru spălare și altele.
- E o benzinărie, Walt? - Cu siguranță, domnule.
Atunci fă plinul și lasă prostiile.
Tipul ăsta doar își făcea treaba.
Știți, încerca doar... să fie de ajutor.
Ești în belea mare, știi.
Tatăl meu o să vrea mort.
Realizezi asta?
Te va tortura la început, bineînțeles.
Și apoi te va omorî.
Și dacă te las să pleci?
Nu știu. Ce crezi?
Crezi că o să te ierte pur și simplu?
Așteaptă un minut. Dacă îl rog să mă ierte?
Tatăl tău m-a tratat ca pe un rahat.
Ca și cum aș fi un nimeni.
Doar pentru că făceam curățenie, putea să se dispenseze de mine.
Gata plinul, domnule.
Mulțumesc, Walt.
Asta-i pentru tine, Walt.
Ești un om, Walt.
Nu un sclav, nu o mașină.
Să nu lași pe nimeni să te trateze altfel.
Haide.
Nu-i nimeni.
Să lămurim asta.
Nu te voi răni, dar eu sunt răpitorul și tu ești
Victima.
Asta e situația.
E în regulă, am mai trecut prin asta.
- Ai mai fost răpită? - Da, aveam 12 ani.
- Doamne, e teribil. - A trecut mult timp de atunci.
Și, cum mă comport?
- În răpire? - Da.
Până acum, nu prea rău.
Mulțumesc.
Te leg, ca să nu poți fugi la noapte.
Știu asta.
- Pentru că, desigur, vei fugi. - Ai de gând să faci sex cu mine?
Nu.
Nu de asta sunt aici?
Nu, nu de asta!
- Nici măcar nu ți-a dat prin cap? - Nu!
Ei bine... Nu!
- Ai vreo problemă cu sexul? - Nu!
- Doar ți-e frică de sex? - Nu!
- Nervos, atunci? - Nu sunt nervos.
Calmează-te.
Sunt calm, explicam doar că nu există o motivație sexuală pentru acțiunile mele.
Mă bucur că am lămurit această problemă.
Și ce au făcut ei în continuare?
M-au înțepat în braț, au extras puțin sânge și l-au trimis tatălui meu.
În următoarea săptămână au făcut la fel și apoi iar până tata a plătit.
A așteptat șase săptămâni.
Asta s-a întâmplat cu victima.
Îți place cartea?
Nu.
Despre ce e vorba?
E de dragoste. Fata asta întâlnește un băiat.
Se îndrăgostesc.
E o prostie.
Și eu scriu o carte. Mulți spun așa dar în cazul meu e adevărat.
Nu sunt interesată
de tine sau de cartea ta sau de altă ambiție patetica
de a schimba viața ta tristă.
- Vrei niște exerciții? - Nu.
- Nu poți să zici nu. - Vreau să-mi citesc cartea.
- Spuneai că e o prostie. - Nu înseamnă că nu îmi place.
- Spuneai că nu-ți place. - O fată poate să se răzgândească, nu-i așa?
I-a auzind respirația apropiindu-se
și o bucată din zâmbetul lui s-a apropiat de buzele ei
în timp ce ea se gândea la puterea pe care o exercita asupra lui.
Crezi că s-au îndrăgostit deja?
Nu.
Dacă da, atunci putem să ne întoarcem acasă.
Nu-mi place aici jos.
Urăsc aerul, urăsc mâncarea.
L-a tras mai aproape, neputându-se opri.
Tremur...tot.
Aceasta era cu adevărat dragoste perfectă.
Am transpirat de cald și tremurat de frig.
De ce nu putem sta într-un loc decent?
Nu ne ajung banii.
Exact.
De ce nu?
Cunoști aceste "căi misterioase" de care spui, Jackson?
Asta e una din ele.
...pofticioasă, lăsă mâna să-i cadă spre obiectul pasiunii ei.
Îmi amintesc de vremurile bune.
Ea auzi respirația lui liniștită.
Tot ce trebuia era să faci cunoștință unui bărbat cu o femeie.
Restul venea de la sine.
Ea suspină
cu surpriză și plăcere.
Nu mai merge deloc așa.
Toate dorințele ei n-au mai ascultat de rațiune
atunci când simți presiunea fermă, în căutare
a cărnii lui calde.
Bărbați și femei... Totul se duce de râpă.
Cu siguranță.
În adâncurile ascunse ale pelvisului ei
corpurile lor s-au unit într-o masă contorsionată
de caldă, toridă sexualitate.
Nu ți-e foame?
Nu mănânc carne roșie.
Ai putea mânca legumele.
Sunt pe aceeași farfurie.
Și?
Nu am de gând să mănânc asta.
Îți place pește? Și pui?
Da.
- Dar nu carne roșie? - Nu.
Sau ouă, dacă sunt de țară.
- De ce n-ai spus că nu-ți place carnea? - Nu ai întrebat.
Și îmi place carnea. Doar că nu o mănânc. Din motive de morală, dacă vrei să știi.
- Dacă te-ai gândi și tu la asta... - De ce ești așa enervantă?
Pentru că m-ai legat de scaun toată noaptea.
Pentru că eu sunt victima
și tu răpitorul, s-ar părea!
Asta însemnând?
Răpirea pentru începători - capitolul I. Ai cerut vre-o răscumpărare?
Nu spune nici un cuvânt până nu îți zic eu.
Alo, dle Naville? Sunt eu.
Acum, vreau să-mi dați...
Eu. Răpitorul.
Da. Acum, ceea ce vreau...
Nu merge așa!
Nu e corect. Aș vrea...
Ce faci?
- Ce faci tu? - Negociez cu tatăl tău.
- Și, ai ajuns departe? - Mă tot întrerupe.
- Da. - Nu mă lasă să termin.
Amintește-ți ce nu te-au învățat la Harvard.
Nu am fost la Harvard.
E o figură de stil, Robert.
Îmi pare rău.
Negocierea e o slăbiciune.
Tu ești răpitorul. Tu ceri și el răspunde.
Trebuie să o faci repede și răspicat.
- Repede și răspicat. - Da.
Eu sunt tu. Cum procedezi?
Imaginează-ți că sună telefonul și enervează-te.
Caută-ți latura ta întunecată.
În regulă. El răspunde.
Ei bine, nenorocitule! O am aici pe fiică-ta
și o să ți-o trimit înapoi bucăți dacă nu-mi dai ce vreau!
O să-i smulg degetele cu cleștele și o să le mănânc la micul dejun. Clar?
Și tot așa mai departe, da? Timp de 30 de secunde.
Ce?
Alo, dle Naville?
Bulangiule, o am pe fiică-ta și o să o tai bucăți
și o să ți-o trimit în cutii!
Cutii mici!
Da, fiica mea, îl am pe bulangiul tău și am să ți-o trimit...
Da!
Nu, vreau să vorbesc cu el.
Alo? Da, pot să aștept.
Ascultă bulangiule, o să ți-o trimit pe fiică-ta înapoi în bucăți...
Îmi pare rău, doamnă. Cred că am format greșit.
Nu o am pe fata dvs. cu mine. O am pe a altcuiva.
Nu, nu suntem căsătoriți.
Am citit același lucru. E foarte greu să găsești un bărbat bun în zilele noastre.
Sunt sigur că fata dvs. e foarte frumoasă. Nu am nimic împotrivă să o cunosc.
Care e problema?
Cred că e suficient să trimiți o scrisoare.
Ai mai făcut asta vreodată?
Ne ocupăm de tot. Evacuare și colectarea datoriilor. Vânătoare de recompense.
- Tu ceri, noi facem. - Cât?
Taxa noastră pentru recuperarea fiicei dvs. este
o sută de mii de dolari.
Sunt o grămadă de bani.
5.000 în avans. Restul la livrarea fetei.
Dacă vă aducem doar o parte din fiica dvs. primim doar o parte din bani.
Suficient.
Dacă are urechile tăiate, scădem câteva mii din tarif.
- Mai mult pentru sau un picior, bineînțeles.
Jackson.
Îmi pare rău.
Dle Naville...
Nu vă faceți griji. Partenerul meu își imaginează cel mai prost scenariu.
Și răpitorul?
Îl vreți și pe răpitor?
O să vă coste în plus.
Dacă vă stă în drum?
Vom trata această problemă dacă se va ivi.
Dacă aș vrea ca el să vă stea în drum?
Să vorbim deschis, dle Naville.
Vreți să-l omorâm?
Da!
- Domnule, trebuie să spun... - Nu te-a întrebat nimeni, Mayhew!
Foarte bine, domnule.
Nu o să omorâm pe nimeni.
Dacă nu luăm treaba asta, o să o ia altcineva.
200.000 de dolari.
- Incluzând cheltuielile? - Incluzând toate cheltuielile.
Mai puțin cele medicale, pentru care vă asumați responsabilitatea.
Doar pe durata contractului.
Bineînțeles.
Batem palma.
- Buna ziua. - Salut.
Sunt Tod Johnson.
- Locuiesc pe deal. - Drăguț loc.
Văd multe lucruri de sus.
Am văzut sosirea dvs.
Mașină mare.
Mijlocul nopții.
M-am întrebat: cine-i acolo?
O întrebare firească de altfel.
- Așa că l-am întrebat pe Felix. - Felix?
Felix e prietenul meu. S-a schimbat după război.
Bineînțeles.
L-am întrebat: Felix, spune-mi, sunt oameni buni sau răi?
- Un lătrat pentru buni, două pentru răi. - Felix e un câine?
Crezi că eu aș vorbi cu un câine?
Că aș întreba un câine dacă sunteți buni sau răi?
Drept cine mă iei?
Un fel de nebun care are insomnii,
cu o cabană plină de cranii și coase ascuțite pregătite pentru Armageddon?
- Nu. Sunt sigur că ești un tip obișnuit. - Da' sunt obișnuit. Un om obișnuit.
Sunt...
Dar nu asta contează. Problema e: cine ești tu?
Cine ești tu?
Ei bine... eu sunt...
Suntem proaspăt căsătoriți.
Când vii în pat, dragă?
Acesta este dl Johnson, dragă.
Bună.
- Încântat de cunoștință, doamnă. - Spune-mi Lucille.
Plăcerea mea, Lucille.
Nu sunteți de la vre-un ziar, nu?
Nu. Locuiesc sus pe deal.
Bine!
Să nu spuneți ziarelor că suntem aici. Nu o să-l lase pe Ritchie în pace.
Ritchie?
Nu-l recunoști pe Ritchie?
Ritchie Vanderlow?
Șase discuri de aur, trei de platină.
14 single-uri consecutive în Top 10.
Cel mai vândut artist în lume în ultimele 12 luni.
Ritchie Vanderlow.
Trebuie să înțelegeți, doamnă, urmăresc doar canalele TV religioase.
E în regulă.
Ne-am căsătorit în secret. Un castel în Scoția. Asta e în Anglia.
Lângă Paris?
Paris.
Da.
A fost așa de romantic.
Luna de miere a fost însă prea scurtă așa că am venit aici pentru intimitate.
Da, observ.
Doriți să intrați, dle Johnson?
Nu. Mai bine plec. Trebuie să-l hrănesc pe Felix.
Bine.
Ei bine, a fost o plăcere să vă cunosc, dle Johnson.
Ne mai vedem.
Atunci, ne vedem mai târziu, dle Johnson.
Ai grijă, Ritchie.
Mersi.
Asta?
Cererea de răscumpărare.
- Anonimă? - Da.
Robert, tatăl meu știe cine ești.
Nu m-am gândit la asta.
Ești cel mai prost răpitor din câți am întâlnit.
Asta e tot ce însemn pentru tine?
Ultimul răpitor. Un simplu accesoriu. Dacă nu merge, nu contează
pentru că oricând poți găsi un altul.
Nu mai fi așa melodramatic.
Fac tot ce pot în aceste circumstanțe dificile.
Nu faci lucrurile mai ușoare criticând tot ce fac.
- Cât ai de gând să ceri? - Jumătate de milion.
- Dolari?! - Da.
- Dolari americani? - Vre-o problemă?
O jumătate de milion e prea puțin pentru o femeie ca mine.
Nu voiam ca suma să reflecte acest lucru.
Dacă se aude că am fost eliberată pentru o jumătate de milion de dolari,
nu voi mai putea să mai ies în lume.
Diamantele au doar valoarea înscrisă deasupra lor.
- E mai complicat decât credeam. - Bine, nu te îngrijora.
Bine, tu...
te străduiești. Încerci să înveți. Asta e important.
Să nu uităm faptul că noi avem șansa să câștigăm milioane de dolari.
Noi?!
Da, Robert.
Tu și eu.
Nu e puțin ciudat?
Ba da. Este.
Milioane?
Te rog, tata, dă-i banii! O să mă omoare, tata! Te implor!
Te rog, pune-i în portbagajul mașinii, două mile mai jos de Palmer. Te implor,tata!
Bun, bun, bun.
Bun, bun.
Bine ochit.
Mersi.
Nici o problemă.
Exact cum ai anticipat.
Repede! Condu mașina mea.
Uite 40 de dolari.
Dacă nu te superi că întreb, cum ai știut că va reacționa așa?
Asta e meseria noastră.
Ați mai făcut asta?
Să mergem.
Poți lua mașina. Dar ține minte, e furată.
Nu au încercat să te ucidă. Au încercat doar să te sperie.
Înainte să mă ucidă.
Am pierdut mașina și n-am luat nici un ban.
Nu te aștepta să-i iei de prima dată.
O să fii bine.
O să ai
succes.
Chiar crezi?
Nu te-ai lăsat prins, nu?
Nu.
Nu, nu m-au prins.
I-am păcălit. Am scăpat.
Poate că ar trebui să ieșim.
Unde să ieșim?
Să bem ceva.
Cum, ca o întâlnire?
Da. Ca o întâlnire.
Nu aș numi-o o relație proastă. Nu, Lily și cu mine, noi doar...
Știi, am devenit personalități diferite.
Nu era nici o afinitate de partea cealaltă.
Ți-a dat papucii.
Nu, nu, nu, nu. Nu!
Da. M-a părăsit.
Instructorul de aerobică.
- De unde știi asta? - Pari un astfel de om.
- Chiar așa par? - Da.
Dar fii sincer - era inevitabil.
Voi doi nu vă potriveați. Tu aspirai la ceva mai bun,
ea trăia momentul. Hence gimnastul. Am dreptate?
- Ei, da. - E un scenariu obișnuit.
Pot să-ți povestesc despre visul pe care îl tot am? Cred că ești în el.
Sunt în visul tău?
Acum mă simt violată.
- Nu în sensul ăsta! - Nu vreau să aud.
Poate că ar trebui să-ți povestesc de nuvela mea.
Nu mă interesează.
Este anul 1962, iar Marilyn Monroe naște o fetiță.
Vorbește la telefon cu Kennedy spunându-i: Jack, e al tău!
Iar apoi orfana se face mare și rezolvă cine știe ce mistere?
E evident, Robert.
Să jucăm un joc.
Dacă câștig
sunt liberă.
Ești oricum liberă. Răpirea a luat sfârșit.
Nu sunt nici un răpitor, cum nu sunt nici Ritchie Vanderlow.
Fă-mi plăcerea, Robert.
- Ei bine, dacă asta vrei. - Asta e tot ce vreau.
Bine.
Ești liberă.
Așa e.
Nu vrei să pleci?
Nu ne-am luat încă banii.
Aplauze! Aplauze!
Aplauze pentru un artist local, Scottie Sherman.
Suntem încântați să avem în seara asta alături de noi
un invitat special, un prieten apropiat al meu.
O să-l rog să vină aicea sus și să cânte o melodie.
Este cel mai bine vândut artist din lume cu 12 discuri de aur,
16 discuri de platină,
și 32 de single-uri pe primul loc!
Dl Ritchie Vanderlow!
Mulțumesc foarte mult.
Numele meu este Rob... Ritchie Vanderlow.
Și
aș vrea să dedic acest cântec frumoasei mele soții
Lucille.
Acesta e un cântec foarte special pentru noi.
Ador să văd doi tineri îndrăgostiți.
Oh, Doamne! Ce s-a întâmplat?
Ai fost fenomenal.
Am fost?
Îmi amintesc că am băut tequila.
În mod sigur a fost o specialitate a serii.
Apoi am avut un vis incredibil.
Acel vis pe care l-am avut înainte.
- În mod sigur ești în el. - Nu vreau să aud.
Participam la un concurs numit "Dragostea perfectă".
- N-am auzit de el. - E doar un vis.
Faptul că e un concurs nu contează, ci indică originile mele.
Ca atunci când eram într-un trib în Kalahari, locul putea să fie oricare.
Dar cred că tema e universală.
Eram la acest concurs numit "Dragostea perfectă".
Și viața mea era în pericol.
Ești gata?
Gata pentru ce?
Să scrii o scrisoare.
Poate vrei să păstrezi asta.
Am analizat-o. E scrisul lui și sângele ei.
Fără ajutorul nostru, asta ar putea fi ultimul semn de la fiica dumneavoastră.
Vrea un schimb direct, fără întârzieri.
O vreau înapoi.
O vom aduce înapoi.
Pe el îl vreau mort.
- Se subînțelege, dle Naville. - Bine.
Și când totul e gata vreau asta înapoi.
Bradley era drăguț, știi? Foarte bogat.
Onorabil, amuzant.
Și?
Ei bine... 87 ani.
- Păcat! - Da.
Și apoi era Jake. Era foarte drăguț.
Foarte bogat. Atât de convențional.
Vezi? Bogătași - convenționali. E o problemă.
Apoi a fost Angelo.
25 ani.
Frumos, sănătos, fermecător.
Sofisticat.
Și?
Ei bine, cred că eram personalități diferite.
Instructorul de aerobică.
Așa cum am spus
e un scenariu comun.
Și cine a fost următorul?
Ei bine, atunci am avut probleme cu dinții.
Cu dinții?
Da. Cu dinții.
Vreți să mergeți undeva?
Vă mulțumim că ați oprit. Nu o furăm, doar o împrumutăm.
- Am avut din nou acel vis. - Care?
Despre concursul numit "Dragoste perfectă".
- Fascinant. - Viața mea e în pericol.
Într-un spectacol?
Știu, e greu de explicat. S-au întâmplat lucruri ciudate.
- Așa pare. - Dar viața mea era în pericol
și tu ai salvat-o.
Inima mea bătea așa tare și apoi s-a oprit.
M-ai aveam puțin și muream iar tu m-ai salvat. Mi-ai salvat viața.
Ce tot așteptăm?
Vrei să facem asta sau nu?
Sigur.
Trimite fata.
Mai întâi banii. Așa era înțelegerea.
Ești bine, dra Naville?
Da, sunt bine.
Sunt doar puțin speriată.
Nu vă faceți griji, dra.
Totul va fi bine.
- Ei bine? - Sunt aici.
Bine?
Trimite fata.
Haide.
La naiba!
Jos, jos!
Da.
Nu mișca.
De ce ți-a luat atât?
A tras în mașină.
Ai tras în mașină?
De ce-ai făcut asta?
Am încercat
să găsesc o ieșire.
Ai încercat să găsești o ieșire?
Cum e ea?
Nu știu.
Dar nu cred că am reușit.
Nu sunt... știi tu?
Primejdia. Primejdia, Jackson.
Merge întotdeauna.
Bine.
E suficient.
O să mă omori?
Da.
Ei bine, atunci nu văd de ce să sap.
Dacă o să sapi
îți promit că o să te împușc în cap.
Nu-ți place asta?
Pot să te împușc în testicule chiar acum.
O să sângerezi până la moarte. Eu sap groapa. Cum vrei tu.
Poți să mă dezlegi?
Te rog?
Ce să facem cu el?
Împușcă-l în ceafă.
Bine.
O să fie o problemă pentru tine?
Ai simțit vreodată că nu poți controla lucrurile?
Da.
Nu, mă refer la faptul că ceva este
predestinat să se întâmple. Și nu se întâmplă.
Ce se întâmplă atunci când forțele destinului nu mai controlează lucrurile?
Nu știu.
Adevărul e că El nici nu cred că știe ce se întâmplă aici jos.
Haosul,
violența.
Cine?
Despre cine vorbești?
Primejdia, Jackson. Merge întotdeauna.
Sapă.
Ce fac ei aici?
- Trebuia să-i împușc eu. - Nu poți avea încredere în ei cu nimic.
Cred că nu sunteți într-o situație de dragoste.
Poftim?
Vreau să spun, nu vă iubiți.
Ce-ți veni?
Nimic.
Întrebam doar.
E suficient. Poți să te oprești.
Nu.
Am așteptat destul.
- Nu. - Dă-mi aia.
Întinde-te.
Nu, nu.
Nu!
- Acum dă-mi-o mie. - Nu! Nu! Nu! Te rog.
Te rog.
- Te trimit către mila Lui. - Te rog. Te rog.
Robert, ridică-te.
Ridică-te.
Robert, ridică-te.
- Cine sunt ăștia? - Haide.
Pentru un minut, am crezut că suntem în încurcătură.
Ți-am spus, nu te lăsa prins. Stai în mașină.
- Nu te duce în pădure cu un străin. - Ai dreptate.
Întotdeauna am dreptate. Ține minte asta.
Ai banii?
- Nu. Isuse! - Pe naiba.
Dă-mi-i mie. Dă-mi-i mie.
- Pe naiba. - Unde e ea?
Condu.
Isuse!
Sări.
Ce?
Sări!
Jackson!
- Ce? - Sunt autorizată să distrug un card anulat.
- E cardul meu, doamnă. - E vre-o problemă?
Îmi pare rău pentru asta, doamnă.
- Nu-ți face griji, am ceva bani. - 30 dolari, domnule.
Mersi.
- Cum a putut face un lucru ca ăsta? - Calmează-te, bine?
Propriul meu tată mi-a anulat cartea de credit.
Nu am fost așa de umilită în viața mea.
Știu cum te simți.
Doar cei foarte bogați pot ști cum mă simt.
Nu o lua în nume personal.
Vrea să zică că o să-mi găsesc nivelul meu adevărat?
Să ajung la fel de jos ca ea.
La fel ca cine?
Despre cine vorbești?
Oprește.
Nu!
- Nu, nu, nu! - Trăiește puțin.
E o nebunie.
Nu-ți face griji. Va fi prima oară și pentru mine.
Tocmai de asta îmi fac griji.
Ai încredere în mine. Știu ce fac.
Următorul.
Aș vrea să scot niște bani.
Credeam că ne-am înțeles, fără clișee.
Umple sacul.
E înarmată.
Lasă-mi fata în pace.
- Vă rog. - Nu te prosti.
O să o omoare.
- Da, o să o omor. - Ce?
Taci.
Isuse, nu!
Calmați-vă sau îi zbor creierii pe pereți.
- Umple sacul. - Celine!
Tu să taci mai mult ca ceilalți!
- Nu poți să pui o armă la capul fetei. - Poftim?
- Ție nu ți-a fost greu. - Aia era altceva.
Mie nu mi s-a părut altceva. Mi s-a părut exact la fel.
Acum înțelegi cum m-am simțit, Robert?
Dar tu erai gata să apeși pe trăgaci.
Oh, nu!
Adio, Robert.
Bine, ucide-mă dar să nu te atingi de fată.
- Foarte amuzant. - Robert, ar trebui să apari la TV!
- Foarte amuzant. - Ce s-a întâmplat?
Ce s-a întâmplat? Credeam că o să mă împuști. Asta s-a întâmplat.
- Nu aș face un lucru ca ăsta. - O, nu?
- Mă distrez de minune. - O, Doamne!
Ce s-a întâmplat?
Celine, s-a terminat.
Mor, Celine.
Mor, nu vreau să mor.
Nu o să mori.
Nu vreau să mor.
Mă duci la un spital? Nu vreau să mor aici.
Nu te duc la nici un spital.
Ce?
Ce vrei să spui? Cer să fiu dus la un spital. Unde mă duci?
Foarte bine.
Cu adevărat foarte bine.
Ai putea avea un zâmbet perfect.
- Pentru 2.000 $, ți-ai putea schimba viața. - Nu, mulțumesc.
Crezi că un zâmbet perfect apare pur și simplu? Asta crezi?
Crezi că zâmbetul lui Celine este chiar al ei? Nu, nu este.
E al meu. Eu i l-am dat. Pot să-ți dau și ție unul la fel.
- Pentru 12.000 $ îți aranjez dinții. - Nu am fost împușcat în dinți.
Ei bine, lasă-mă să-ți spun.
Mare diferență n-ar fi fost.
Sunt dinții tăi, dar dacă mai aștepți un an, o să te coste 50.000 $.
Dacă tu mai aștepți un an, el o să moară.
Îmi pare rău. Doar o mică consultație gratuită.
Știi, ei vor ca eu să fac o pauză. O pauză!
Fii înțelegător.
La naiba cu ei. Ei mă vor în spital.
Mi-am luat liber după-masa asta. Norocul tău, nu-i așa?
- Bine. - Ai mai făcut asta?
Principiile chirurgiei sunt aceleași atât deasupra cât și dedesubtul gâtului.
Am nevoie de un anestezic.
O să leșini când o să începi să simți durerea.
Haide, dragă.
Dă-mi-o!
- Arați minunat. - Mersi.
Dă-mi Bambi.
Dă-mi Bambi, scumpo. Asta e.
Bine, întoarce-te.
Întoarce-te?
Întoarce-te.
Excelent.
Robbie.
Cum te simți? Haide.
Participă la petrecere. Hai.
Vrei puțină șampanie? Ce nepoliticos din partea mea. Scuză-mă.
Așteaptă.
Uite.
Uite. Uită-te la asta.
Înțeleg că ești...
Aici. Te rog.
Înțeleg că ești un fel de fugar, Robert.
Nu fi șocat. Ne cunoaștem de mult.
- Înțeleg, tu ești dentistul ei. - Da. Așa e.
Ne-am cunoscut la o lucrare dentară.
De fapt, eu i-am umplut prima plombă.
Nenorocitule!
Nu trebuia să faci asta.
Acum trebuie să te rănesc.
Ceea ce nu este frumos.
Bulangiule.
Ridică-te.
- Lasă-l în pace, Elliot. - Nu te băga.
Ești bine?
Vrei să-mi explici ce încercai să faci acolo?
- Mai bine explică-mi tu. - Sângerai. Cred că ți-am salvat viața.
- Mai bine muream decât să văd asta. - Să vezi ce?
- Tu și cu Elliot va pregăteați de sex. - Ar fi căzut beat în 5 minute
dacă nu te-ai fi băgat tu. - Sigur.
Și chiar dacă urma să facem sex, deși nu era așa, asta nu e treaba ta.
Credeai că e ceva între noi?
- E posibil. - Dar de ce?
De ce trebuie să fie ceva între noi? Suntem bine așa.
Ceva între noi ar ruina totul.
Ce vrei acum, să mă ceri de nevastă?
Sigur că nu.
- Te-ai gândit la asta. - Nu fi absurdă.
- Chiar nu ți-a trecut prin cap? - Nu ar fi chiar așa de rău.
Înțelegi ce vreau să spun? Uită.
Consideră uitat.
Unde vrei să mergi?
Nu contează.
Vrei să cobori din mașină?
- Îmi ceri să cobor? - Te întreb dacă tu vrei să cobori.
- E același lucru. - Nu, una e o cerere, cealaltă o întrebare.
- Dacă asta vrei, o să cobor. - Nu, dacă asta vrei, nu o să te opresc.
- Să nu întrebi unde mă duc. - Nici nu mă interesează.
Tocmai de-aia.
La naiba!
Nu mă mai bate la cap. Nu mă pot concentra.
Ai scris ceva până acum?
Ce ar trebui să scriu?
- Scrisori de dragoste. - Am nevoie de timp de gândire.
Nu avem timp.
Cu fiecare zi pe care o petrec despărțiți,
va fi din ce în ce mai greu.
Iar dacă Naville îl găsește pe băiatul nostru,
e victimă sigură.
Așa că gândește, Jackson.
Ai mai făcut asta vreodată?
Atunci când eram pe Pământ era o fată.
I-ai scris unei fete?
Cu mult timp în urmă.
- Nu mi-ai povestit niciodată despre asta. - Nu a fost să fie nimic, OŽReilly.
Tatăl ei nu a fost de acord cu relația noastră.
A fost doar o dragoste incipientă. Dar i-am scris
de multe ori.
Cu pasiune.
Și disperare.
Niciodată n-am știut că ești un suflet romantic.
Mă întreb deseori ce s-a întâmplat cu fata aceea.
Dulcea Eliza.
Eliza Gray.
Tatăl ei era colonel.
Jackson, ești priceput.
Poți scrie această scrisoare.
Tocmai asta-i problema, vezi, eu...
Eu i-am scris, desigur. Dar
nu i-am scris scrisori.
Atunci ce?
De fapt
i-am scris
poezii de dragoste.
Ține minte, ei vor un singur lucru.
Poate că îl vor mai des decât o dată, dar rămâne același lucru.
Aș vrea să mă fi lăsat să citesc acea poezie.
O poezie
e un document foarte personal.
Ei bine, sper că era o poezie bună.
Asta-i tot ce spun.
Pentru că dacă ei nu o să-i placă, nu o să vină.
Iar dacă nu vine, am încurcat-o.
Ea e!
Am primit poezia ta.
Poftim?
Poezia pe care mi-ai scris-o?
Poezie?
Of, inimă deșartă, singurătate tristă
Și adu-mi înapoi iubirea
Pe care eu și ea o împărtășim
Iar cerul ne veghează de sus.
A mers!
Îi place.
Ce?
Mâinile tale atât de subțiri
Atingerea ta atât de moale și suavă
Dar bucățile ei pe care le ador cel mai tare sunt bucățile care...
Nu am scris eu versul ăsta.
Jackson, ce naiba ai scris acolo?
- A fost o... - Ce?
O simplă referire poetică la...
Celine.
Te rog. Ultimul vers.
Precum parfumul unei flori în razele soarelui
Aș fi cel mai onorat
Dacă ai vrea să-mi porți copilul.
Robert, nimeni nu mi-a scris o poezie până acum.
Toți tipii cu care m-am întâlnit; nu le-a păsat de mine.
Au vrut doar să fie proprietarii mei.
Nu mi-aș deschide inima niciodată unor astfel de indivizi.
Înainte să te cunosc nu credeam că există o alternativă.
Știam eu.
Dar când ai oprit acel glonț și ai fost gelos pe Elliot...
Am știut.
Trebuia să înțeleg.
Celine.
Te rog, lasă-mă să termin. Mi-e greu să vorbesc.
- Dar simt că pot avea încredere în tine. - Nu eu am scris poezia.
Poftim?
Nu am scris o poezie în viața mea.
- Cum poate cineva să fie așa de cinstit? - Spune-i că e scrisul lui.
E scrisul tău. Are această adresă. E after shave ieftin pe hârtie.
Nu eu am scris poezia, bine?!
Doamne!
Celine, nu...
Ființe umane tâmpite!
Ce mai e de făcut?
Am făcut tot ce-am putut.
I-am adus împreună, i-am pus în pericol. Aproape că i-am omorât.
Le-am oferit toate șansele. Trebuia doar
să se îndrăgostească. Și puteam pleca acasă.
Poate că am dat greș, Jackson.
Dar nu trebuie să trăim așa.
A plecat?
Da.
Frumoasă femeie.
Nu e genul meu.
Ce tot vorbești?
Uită-te la tine. Ești un nimeni.
Ești un nimeni.
Ești căutat pentru crimă.
Speli podeaua unui restaurant.
Dar ea
e o femeie inteligentă, pasională, frumoasă și bogată.
Întrebarea dacă ea este sau nu genul tău?
Nu e una care să aibă un răspuns în lumea asta.
În cele din urmă ea va ajunge în rai.
Iar tu
vei curăța podeaua unui restaurant
în iad.
Așa e.
Atunci la ce naiba mai stai pe gânduri?
Nu știu.
Stupid...
Termină podeaua.
Ce naiba?
Mi-ai distrus frumoasa poezie.
Tatăl tău nu a venit încă acasă.
Nu ne va plăti răscumpărarea direct.
Până când nu-i vom trimite câteva degete de-ale tale.
Șaisprezece.
Mă opresc aici. Bine?
Dar tu?
Vrei o carte?
Nu.
Vrei o carte?
Iar?
Dra Naville,
ai cinci cărți.
Te poți opri aici, ai 4.000 dolari.
Dar mai vrei o carte?
Bun, depinde de tine.
Ce e asta?
Răspunde, Jackson.
Nu pot.
Ar putea trișa cât părăsesc camera.
Bine.
Deschid eu.
Tu joacă 21 cu ostaticul.
Sigur vrei să ridici miza înainte de a mai lua o carte?
Nu. Stau!
Bine.
Și
Ei bine...
Nu jucam de-adevăratelea.
Haide!
Bine, elibereaz-o.
Ce naiba i-ați făcut?
- Am lovit-o în față. - Ai lovit-o în față!
E jumate cât tine.
Avea o armă.
Și crezi că asta justifică totul, nu?
Nu voiam să spun asta.
Dar din punctul meu de vedere, ea putea fi un expert în karate sau așa ceva.
Cu un braț rupt? Un braț rupt!
Bine, îmi pare rău.
Acum elibereaz-o.
Nenorocitule.
Celine?
Ce vrei?
Vreau doar să-ți explic.
În ciuda poemului tău crud, am venit să te văd.
Și tot ce ai făcut a fost să mă umilești și să mă gonești.
Credeam că ești altfel, dar nu ești.
Ești un mincinos și un trișor, la fel ca ceilalți.
Celine! Nu am vrut să te rănesc.
Nu știu cine-a scris poezia aia, dar acestea sunt sentimentele mele.
Oh, sigur.
- Nu mai e așa ușor? - Celine!
Celine! Celine!
Când ai plecat din restaurant, am realizat că am respins femeia
cu care am petrecut cele mai frumoase și palpitante clipe din viața mea.
La care țin mai mult decât orice pe pământ.
Ascultă. Ascultă.
Asc...
Îți amintești, aveam un vis?
Visam că viața mea e în pericol. Că inima mea s-a oprit.
Dar tu mi-ai salvat viața, pătrunzându-mi inima cu o săgeată.
O săgeată a dragostei tale.
Și ăsta-i adevărul.
Celine, ce vreau să-ți spun este că te iubesc.
Ce... Ce-ai spus?
Am spus... Încercam să spun...
Ce?
Cine e?
Fiți fără grijă, dra Celine. Totul va fi bine.
Nu o să-i lăsăm aici, pur și simplu, nu?
Nu, domnule.
Sunt nevinovat.
Haide.
Nu cred că se mai întorc.
Nu poți să faci nimic?
Nu am dreptul să intervin.
Cineva să-mi dea drumul din camion.
Robert, o să te ucidă. Fugi, Robert.
Nu vrea banii. O să te ucidă.
Fugi, Robert, fugi!
Sunt probabil în canoe, probabil că acolo sunt.
Nu sunt în canoe, domnule.
Dar cred că sunt sus! Probabil că i-am pus acolo.
Probabil i-am pus sub pat. Acela e un loc bun.
Nu cred că îi are, dle Naville.
Nu...
Asta e, acolo sunt!
Acolo erau. I-am pus sub scândura aceea.
Vă aduc banii în câteva minute, domnule.
Ridică doar scândura asta și apoi ți-o dăm înapoi.
Trebuie să privim adevărul, Robert. Nu ai banii mei.
Sunt aici, dle Naville. Unde i-am lăsat.
Sincer, nu-mi pasă. E doar un detaliu.
Aveți banii înapoi într-o secundă, domnule.
Atâta vreme cât înțelegi că nu e vorba de bani, ci de un principiu.
Cineva, vă rog, să mă scoată de aici.
Mayhew, nu cu toporul.
Aici Gabriel. Dă-mi-l pe Dumnezeu.
Haide, haide.
Deci, Robert, ce s-a întâmplat este că i-ai împușcat și apoi te-ai împuș...
S-a... s-a mișcat?
Nu, dle.
Dar, dle, cum poate totul să fie sub controlul dumneavoastră?
Ei bine, oricum, ai tras în ei, și apoi te-ai împ...
Sigur nu a mișcat?
Sigur, dle.
Da, dle.
Nu, dle.
Domnule?
Vă rog.
Da. Imediat.
Da, bine.
Mayhew, s-a mișcat.
S-a mișcat.
Am văzut-o cu ochii mei!
Da, dle.
Mulțumesc, dle.
Sunt amândoi morți, dle. I-am împușcat chiar eu.
Nu vă voi mai deranja.
Cine e acolo?
Robert?
I-ai împușcat și apoi te-ai împușcat.
Și apoi, ai dat foc la cabana asta, nu?
Nu încă.
Celine?
Lasă arma jos.
Dă-te din calea mea, tată.
Celine.
Nu ești responsabilă de acțiunile tale.
Ai nevoie de cel mai bun și cel mai scump tratament psihiatric.
La fel ca maică-ta.
Așa că...
De ce nu-mi dai arma?
Pentru că așa cum a visat el
o să-i salvez viața cu o săgeată.
O săgeată a iubirii mele pentru el.
Omoară-l, Mayhew!
Ezekiel!
Trăiește, Mayhew.
Trăiesc toți.
Vrei să-mi spui că relațiile reușite sunt făcute în rai?
Și nu născute din practicile zilnice a doi oameni
care se pregătesc să-și tolereze unul altuia imperfecțiunile?
Nu sunt relații reușite, Celine. E dragoste.
Cine dintr-un loc ciudat și minunat pe care noi nu îl cunoaștem.
Deci, respingi ideea
că dragostea este o adaptare emoționala la o necesitate fizică?
- Complet. - Vorbești serios?
Soarta intervine în viețile oamenilor.
În a noastră, de exemplu?
Soarta ne-a adus împreună, ne-a ținut împreună.
Suntem predestinați unul altuia.
Soarta are un fel ciudat de a interveni.
Tocmai asta este frumusețea ei.
Este inexplicabil, imprevizibil și în afara înțelegerii noastre.
- Dar tu erai să mori. - Dar nu am murit!
Și iată-ne aici.
Ai vre-o dovadă în sprijinul acestor afirmații?
- Nici una. - Și realizezi că e absurd și irațional?
Știu asta.
Și atunci de ce crezi în soartă?
Pentru că, Celine, eu sunt un visător.
Ei bine, asta înseamnă că amândoi suntem visători.
Ești gata?
Mai mult ca oricând.
Atunci hai să mergem.
Deci... cum a fost?
Crede-mă, Gabriel, nu vrei să știi.
- Dar a funcționat. - Da.
Dragostea
a funcționat.
Amoratus pathum laborium!
Mergem acasă acum?
Mergem acasă.
În sfârșit!