Razmotrite ih oboje,
...more i kopno;
i ne nalazite li neobičnu analogiju
s nečim u sebi?
2011, novinar, filmaš i pustolov, Craig Leeson, krenuo je snimiti dokumentarac o nedostižnom plavetnom kitu.
Sjećam se kad sam prvi put vidio sliku plavetnog kita
u časopisu National Geographic.
Bio je to crtež kita i malenog čovjeka koji stoji pokraj.
Bio je veći od bilo kojeg dinosaura.
Kao osmogodišnjak, nisam mogao zamisliti išta toliko veliko.
Slijedio sam ih od djetinjstva s apsolutnom namjerom
da ih u nekom trenutku i sam snimim.
Što se i dogodilo 40 godina kasnije.
Dr. Lindsay Porter je stručnjakinja za kitove.
A Ben Fogle je britanski pustolov.
Lindsay, reci mi koje točno vrste kitova tražimo?
Danas tražimo plavetnog kita
Postoje dvije vrste plavetnog kita koje ćemo ovdje vidjeti -
obični i patuljasti. - Kako se oni razlikuju?
Patuljasti kitovi su neznatno manji.
Kad kažeš "neznatno manji", o kojoj se veličini točno radi?
- Dvadeset i pet metara.
Lindsay ima takvu dubinu znanja
da je ona moj prvi izbor kad imam pitanje o kitu.
Dakle, kako struje i valovi nailaze, tako stvaraju vrlo produktivnu frontu,
i zato mislimo da se kitovi hrane ovdje.
Dakle, kad kažete "produktivna fronta",
mislite na kril, hranu koja se gomila...
Ben Fogle preveslao je Atlantik u čamcu.
Što bi značilo da ima osjećaj za pustolovinu.
Zna preuzeti rizik.
Od prvog dana kad smo primijetili kako ispuhuju vodu, znali smo da su tamo,
ali bilo je vrlo teško doći do njih.
Te životinje mogu ići do 30 kilometara na sat pod vodom,
mogu ostati pod vodom pola sata
i ići u bilo kojem smjeru.
Kad smo ih uočili, slijedili bismo ih, pokušali im se približiti,
čekali da se opet pojave, i onda ih nikad više ne bismo vidjeli.
Reci mi što bih trebao osluškivati.
Za kitove, trebaš slušati jednoličan zvuk niske frekvencije.
A za dupine...
- Čuješ li ovo ovdje? To?
- Zvižduci? - Visoki zviždeći tonovi.
To su dupini. Skupina koju smo upravo prošli.
- Koliko misliš da su daleko? - Bit će unutar kilometra.
- To je daleko. - Dug je to put. Velik je ocean.
Moraju razgovarati jedni s drugima na većim udaljenostima.
Nevjerojatno.
Putovali smo gore-dolje 50 milja od obale dva tjedna
pokušavajući se približiti tim životinjama.
Vrijeme nam je isteklo. Krenuli smo nazad prema luci...
- Gledajte! - Kazaljka na dva...
I još jedan udarac... Četiri.
I izgleda da će se propeti...
i zaroniti.
Vjerojatno će biti dolje još desetak minuta.
Izgledaju kao teretni vlakovi,
poput ogromnih svemirskih brodova koji putuju bez napora.
Svaki dio njih izgledao je kao nešto
što bih vidio projektirano na zrakoplovu ili superautomobilu.
Kad se propnu, naprave lûk.
Njihov rep dolazi okomito i propadne ravno u vodu,
Jedva da se čuje zvuk.
Pogledajte to!
To je prelijepo!
Vjerujem da je ovo prvi put da je netko snimio
mladunca patuljastog plavetnog kita pod vodom.
Što misliš, odakle to dolazi, Alex? Je li s broda?
Ne, došlo je iz rijeke.
Bili smo u Indijskom oceanu, nedaleko obale Šri Lanke,
gdje nije bilo komercijalnog ribolova zbog građanskog rata.
Plaže su zatvorene već 30 godina.
Mislili smo da je to bio relativno netaknut okoliš.
Plutajući na površini i metar ispod
bila je samo ta strašna, gnjusna,
neuredna emulzija nafte i komadića...
Doug Allan, podvodni snimatelj - To je strašno. Gledajući kroz nju,
mogli ste vidjeti niti mreža kako vise prema dolje.
Bio je to jedan od najneugodnijih urona koje sam ikad učinio.
PLASTIČNI OCEAN
Djetinjstvo sam provela u moru.
Odrastajući na Grand Caymanu, nismo imali organizirani sport poslije škole.
Nismo imali ni televizor do moje 13-te, pa je more bilo moje igralište.
Kao ronioc na dah, to je bilo mjesto...
gdje sam se dokazivala putujući do svojih krajnjih granica.
Moram opskrbiti krvotok sa što je više kisika moguće
tako da mogu držati dah tri i pol do četiri minute
koliko će trajati zaron.
17. kolovoza 2002. Tanya Streeter srušila je No Limits muški svjetski rekord u ronjenju na dah
160 metara je ispod razarajuće dubine podmornica iz Drugog svjetskog rata.
Tanya Streeter je prva žena koja je srušila muški sportski svjetski rekord.
Gurajući toliko daleko, spoznala sam granice.
Imam vatreno-crvenokosu djevojčicu, ona redefinira moje granice svaki dan.
Konačno, imam osjećaj da postoji svrha
ovom bizarnom daru koji imam, da "izgledam lijepo i držim dah".
Imam priliku vratiti dug moru...
Ali učim u hodu.
Nisam znala da smo u posljednjih deset godina,
proizveli više plastike nego u cijelom proteklom stoljeću.
Pola tih plastičnih proizvoda je za jednokratnu upotrebu.
Ali razmislite o tome.
Kako jednokratan proizvod može biti izrađen od neuništivog materijala?
Kamo on odlazi?
Ovo je kit Balaenoptera brydei. On umire, uzimajući posljednje udisaje.
U njemu je pronađeno šest četvornih metara plastične folije.
Nije mogao jesti i uginuo je od neishranjenosti.
Njegov probavni sustav je bio blokiran i uginuo je u strašnim mukama.
Indijski ocean 20 milja južno od Šri Lanke
To ima rupu unutra.
Ovo je dio smeća koje smo našli
u plutajućem brodskom teretu i olupinama u oceanu.
Ben će to ispitati,
ali tu je čak i paket neotvorenih keksa.
Ovo je bilo tamo duže vrijeme, što se vidi po mekušcima koji rastu na njemu.
Ima rakova... - Tu je rak unutra, vidi.
Dakle, prilično osebujno.
- Još jedan. - Još jedan ovdje.
Krš koji se nagomilava na ovom području
gdje oni nemaju nikakve koristi od rješavanja otpada.
Mi smo oko 20 milja od obale.
To je bilo zarobljeno u ušćima rijeka, a sada je sve isprano u more.
Ovo je jedno od glavnih područja
gdje smo lovili plavetne kitove za snimanje,
to je upravo u njihovom okolišu.
Hrane se otvaranjem usta
usisavajući ​​sve na putu.
Usisavaju na tisuće litara vode,
75 000 litara vode u jednom usisu
izbacuju tu vodu i hrane se kril-račićem i malenom ribom.
Ali ne znaju razliku između krila i plastike.
Jednokratni upaljači.
Ovo se nikad neće razgraditi.
Ovi će plutati tamo... jako dugo vremena.
Raspast će se do vrlo malih čestica,
i to samo ako ih neki veliki morski sisavac ne proguta cijele.
To nema kamo otići. Ovdje sada živi.
Ako usporedimo područje oceana zahvaćeno tom plastikom
s djevičansko plavom vodom koja se nalazi u blizini...
Nema usporedbe.
Životinje svijeta zaslužuju plavi ocean, a ne ovakvu vrstu sranja.
Počeo sam se pitati što se događa u oceanima drugdje na planetu.
238 i pol milijardi litara nafte se godišnje koristi samo za opskrbu
SAD-a plastičnim bocama vode.
Više od 90% njih koristi se samo jednom.
Samo SAD svake godine baci 38 milijardi boca.
To su dva milijuna tona plastike koja idu na američka odlagališta
i to samo od boca vode.
Samo u ovoj godini, svaka osoba na planetu
će se iskoristiti i baciti oko 136 kg jednokratne plastike.
Plastika je divna jer je izdržljiva
Plastika je i strašna, jer je izdržljiva.
Gotovo svaki komad plastike ikad napravljen još je uvijek na planetu u nekom obliku.
Procjenjuje se da godišnja globalna proizvodnja plastike
iznosi više od 300 milijuna tona.
- Od koje ćemo polovicu koristiti samo jednom i onda baciti.
Do 2050. godine, kada populacija eksplodira na gotovo deset milijardi ljudi,
proizvodnja plastike će se utrostručiti.
Problem s tim je da se danas samo malen dio proizvedene plastike reciklira.
Ostatak završava u našem okruženju
i prekriva naše kopno i naše oceane kao bolest.
Otkad ste počeli gledati ovaj film...
8649 tona plastike je proizvedeno globalno.
Tasmanija miriše na svježinu. Miriše na slani sprej.
Primitivna. Miriše prirodno.
Ima najčišći zrak i vodu na planeti.
Meni je ocean i crkva, i hram,
moja sinagoga, moja džamija.
Tu se osjećam najduhovnije.
Tamo idem na posao, tu nalazim razonodu,
i ovdje idem razmišljati.
Taj ambijent mi daje izazove
više od bilo kojeg drugog za koji znam.
Odrastajući, moj svijet je bio
istraživanje rupa u stijenama,
malenih riba koje bih ulovio da ih proučim i pustim sljedeći dan.
Moja majka je bila vrlo brižna i podržavala nas je
u bilo čemu što smo željeli učiniti.
Vrlo rano je prepoznala moju opčinjenost divljim svijetom.
Četvrta sam generacija novinara.
"Najtraženiji čovjek je u Hong Kongu" ...Vjeruje se da ide u Moskvu...
U kamionu smo s rižom za Santa Fe.
Ovo nije živo, zar ne? Čekaj...
Dalje izvan Katmandua šteta postaje sve veća.
Mala sela poput ovog nemaju šanse protiv zamljinih pomaka.
Spasioci nisu mogli ući u grad.
Grad u kojem sam odrastao je bio industrijski.
Sjećam se kako bih nakon treninga u surferskom spasilačkom klubu,
čiji sam bio član, osjećao pečenje u očima.
Dok sam radio za novine, htio sam istražiti što je uzrok tomu.
Testirali smo vodu u zaljevu Emu i otkrili velike količine organoklorida
koji sadrže kancerogene dioksine.
Poslao sam to vlastima Tasmanije koje su prvi put tada priznale
da ti dioksini postoje i da su opasni.
U roku od deset godina te industrije su zatvorene,
i danas su ribe natrag u vodi.
Voda je opet plava i to je vrlo lijep grad.
Mislimo da kad bacimo nešto u smeće,
Dr. Sylvia Earle, oceanografkinja
bacimo s broda ili na plažu, da to nestaje.
Sad smo slobodni od plastike!
Više od 80% oceanske plastike dolazi s kopna.
Čak i ako ne živite u blizini oceana,
vaše je plastično smeće vjerojatno pronašlo put prema moru.
Velika jezera u Sjevernoj Americi dobar su primjer.
80% otpadaka duž obala ovih veličanstvenih jezera je plastika.
Smeće koje ne ostane na obalnoj liniji ili ne potone na dno jezera
teče kanalima i riječnim sustavom kroz morski put St. Lawrence u Atlantski ocean.
Velika jezera samo su jedan primjer.
Ovolike količine plastičnih krhotina nalaze se diljem svijeta.
Tisuće godina poljoprivrede i industrije
učinili su Sredozemlje jednim od najzagađenijih vodenih masa na planetu.
Oko osam milijuna tona plastike baci se u svjetske oceane svake godine.
70% sve oceanske plastike tone.
Više od 50% morskih krhotina, uključujući plastiku,
tone na dno oceana.
- Ahoj! - Pozdrav, Mike!
- Hej, Popov. - Dobrodošli na brod.
- Lijepo te vidjeti.
Upoznala sam redatelja Mike deGruya, morskog biologa
i iskusnog podvodnog pilota.
Bit će zanimljivo vidjeti koliko je stvarno dalekosežno.
Biti ovako daleko od obale i vidjeti da li plastika koja dolazi iz onog smjera
završava u ovim dubinama, zar ne?
Veselim se što ću zaroniti u podmornici i to Sredozemnom moru,
mjesta na koje ribolov utječe više nego na druge vodene mase na planetu.
Hej, Mike, ovdje Tanya. Možete li mi reći što vidite dolje?
Uključite svjetlo
i spuštate se kroz te čestice...
Nedavna istraživanja u zapadnom Sredozemlju pokazuju da je omjer plastike i planktona 1:2.
Dobrodošla na dno oceana, Tanya.
Želim da si dolje i gledaš ovu operaciju.
Da nisi okupirao cijelu podmornicu, bila bih dolje.
Sad smo na samo pet metara.
Na 367 matara.
- I sad počinjemo vidjeti... - Plastične boce. - ...plastičnu bocu. Točno.
Sada se počinje nazirati sve više i više plastike.
Sve više guma i komada metala,
i apsolutni nemar prema dnu.
Samo smeće posvuda.
Ribolovna užad je vrlo opasna za podmornicu
Možete se zapetljati i zaglaviti na dnu. To nije dobro.
Tanya, ovo je Remora.
Nalazimo se ispred prilično velikog zavežljaja plastike.
Možete li zgrabiti dio toga manipulatorom?
Upravo to ćemo učiniti.
Čini se kao balon za podizanje. Može li to biti?
Što je to?
To je padobran.
Vidjeli smo neeksplodirane bombe, stare padobrane,
i pregršt plastičnog smeća.
Naši znanstvenici naručili su malo, daljinski upravljano vozilo
da se spuste preko milju i pol do dubokih rovova.
ROV silazi.
- Tamo su. - Što je sasvim cool.
Ovdje, gdje dnevno svjetlo nikad ne dopire,
vrtlozi i struje prikupili su na desetke plastičnih boca.
Ova plastika ovdje može ostati zauvijek.
Možete ići dolje 350, 375 metara,
doći do dna, okrenuti se i odmah uočiti smeće.
- Plastika? - Plastika.
Gdje se više može otići na svijetu i ne naići na plastiku?
Naše oceane pokreće pet glavnih kružnih struja - vrtloga.
Nastale su zemljinom rotacijom i kao rezultat prevladavajućih vjetrova.
Svaki kontinent je pod utjecajem tih masivnih sustava.
Oni prikupljaju otpad koji teče iz naših rijeka i obala,
a tijekom vremena, sve što dopluta u kovitlac
na kraju će se pomaknuti prema sredini strujnog vrtloga.
Kaisei, istraživački brod
Sjevernopacifička struja Zona subtropske konvergencije
Naša producentica, Jo Ruxton, bila je upoznata s pričom
Jo Ruxton, producent, konzervator mora
o ogromnom, plutajućem otoku smeća,
dvostruko većem od Teksasa, u Sjevernom Pacifiku.
Pridružila joj se Dr. Andrea Neal i njen tim
na ekspediciji prema tom velikom pacifičkom komadu smeća.
Ubacujemo mrežu u obliku raže
u potrazi za sitnim česticama i krhotinama.
Dr. Andrea Neal, morski biolog
Gustoća oka je 333 mikrona, što je u rasponu veličine zooplanktona.
Ova vrste mreže hvata materijal s površine.
Uhvatit će bilo što veličine igle ili veće.
Gledajući preko velikog prostranstva bistre, pjenušave vode,
nema plastike na vidiku.
Sadržaj mreže se prazni i potapa.
Tada se maleni komadi plastike otkrivaju znanstvenicama.
Znanstvenici procjenjuju da više od pet bilijuna komada plastike
pluta oceanima širom svijeta.
Ne postoji "plutajući otok" plastike.
Ono što postoji je daleko podmuklije.
Postoji neka vrsta "plastičnog smoga".
Ovi sićušni komadići plastike koji plutaju površinom oceana dolaze od većih komada.
Tijekom vremena, sunčevo ultraljubičasto svjetlo, djelovanje valova i sol
razbija ih na manje komade, na tzv. "mikroplastiku".
Mikroplastika ima grube, izbrazdane površine.
Vodotopive kemikalije iz industrije i poljoprivrede lijepe se za mikroplastiku,
što ih pretvara u otrovne pilule.
Na nekim mjestima ima više plastike nego planktona... i tu plastiku jedu morske životinje.
Snimak planktona i ribljih larvi kako jedu mikroplastiku
Mikrogranule koriste se u pilinzima za lice, zubnim pastama i kozmetici. Njihova upotreba mora prestati širom svijeta.
Tui Tai, istraživački brod
30 milja sjeverno od Fidžija Južni Pacifik
Postoji pet oceanskih vrtloga, a južnopacifički je najmanje proučen
Bonnie Montelone, istraživačica mora, UNCW
uz Indijski ocean. Bila sam na tri vrtloga, ovo će mi biti četvrti.
- Idemo u lov na plastiku. - U redu, učinimo to.
Moja prva studija je napravljena u sjevernom Atlantiku 2009. godine.
Uzeli smo seriju od sedam uzoraka i zatim smo prema težini procijenili
da u sjevernom Atlantiku ima 3440 tone samo mikroplastike.
Ne uključujući veću plastiku.
Čini se jako teškom.
Asst. prof. Michael Gonsior znanstvenik za vode, UMD - Možda smo uhvatili kokos.
- Pogledajte ovo. - Možete vidjeti koliko dobro uređaj radi.
- Da. - Prikuplja sve.
Izgledaju kao da su odlomljeni od nečeg. - Vrlo su maleni. Pogledajte ovo.
Michael, mislim da smo pronašli našu prvu granulu. - Tvornički pelet.
(pelet je sirovina u plastičnoj industriji). - Plutaju po cijelom svijetu, zar ne?
- Tako je. Na što vam sliči? - Izgleda kao malo jaje.
Noć na moru mi je omiljeno doba.
Tada ocean zaista oživi
i praktički možete vidjeti hranidbeni lanac u akciji.
Zooplankton se hrani fitoplanktonom. Male ribe se hrane zooplanktonom.
Lignje se hrane malim ribama i tako ide dalje prema gore u hranidbenom lancu.
U plitkim vodama račići se roje noću.
Račići i druge morske vrste hrane se sićušnim planktonom.
Račićima se hrane veće životinje kao kitovi, tune, lignje i morske ptice.
- Imamo ovdje neke miktofide.
Hoćemo li ih otvoriti i pogledati što je unutra?
Počet ćemo s ovim.
- Nešto je tvrdo ovdje. - Da, što je to?
Ovo je prvi uzorak koji smo uzeli noću, loveći ribu pomoću svjetiljke.
Nakon što sam osušila uzorak, i ručno izdvojila plastične komadiće,
pronašli smo ovo.
Ovo znači da hranjenje koje se događa na površini oceana
uključuje ove plutajuće komadiće plastike, koji ulaze u hranidbeni lanac.
Znate da se plastika ne razgrađuje.
Često kažemo da se raspada, ali to vjerojatno nije dobar izraz.
Razbija se na mnogo manjih dijelova. I zapravo se množi.
A kada se množi, veće su šanse da se plastika proguta.
Mnoga morska stvorenja koja jedu ovu plastiku nalaze se u našem prehrambenom lancu.
Znači li to da ova plastika ulazi i u nas?
Problem je što plastika upija kemikalije koje slobodno plutaju oceanom.
Dakle, kada su ribe jedu plastiku, ti toksini zatim migriraju iz plastike
u mišiće ili masti, ono što volimo jesti kod ribe. - Gomila se u ribi što više toga jede.
To je dio koji volimo jesti, a to je i mjesto gdje te kemikalije migriraju.
Velik rak. Lijepo.
To je škamp, ​​zar ne?
- Pozdrav, Rosie. Kako ste? - Pozdrav.
- Pozdrav, Bula.
Večera. Što kuhamo?
Lišće Taro s ribom i kokosovim mlijekom.
To je tradicionalno fidžijsko jelo. - Da, jest.
- Miriše stvarno dobro, osim dima.
- Suze mi oči.
- Palite li vatru pomoću plastike? - Uvijek, da.
Svaki put kad kuhate hranu?
Tri puta dnevno.
Umjesto da kupujete kerozin,
koristite plastiku jer lakše gori.
- Puno jeftinije, lakše naći, besplatno je.
Jako puno. I besplatno je.
Osjećam ju u očima. Osjećate li da utječe na vas na neki način?
Imate problema s disanjem i kašljem.
A ponekad možete imati glavobolju. Ali mi...
To nam previše i ne smeta. Jer koristimo to dugo vremena.
- Navikli ste. - Jesmo. - Da.
Dok ja nisam, zato sad plačem.
Nadam se da ne plačete zbog mene. - Nema šanse.
Plačem jer neću moći kušati tu hranu.
Ono što bih želio je dovesti znanstvenika, ako smijemo,
i napraviti neke mjerenja dima,
samo da vidimo kakve se kemikalije oslobađaju iz plastike dok kuhate.
- Dopuštate li? - Da, naravno.
O nda možda možemo razmotriti neke zdravstvene implikacije
paljenja vatre plastikom. - Da, mislim da je to dobra ideja.
Ljudi zloupotrebljavaju plastiku za puno stvari. Ali za kuhanje...
to je, po meni, vrlo neobična okolnost.
Želimo imati osnovne studije da pokažemo kakve kemikalije zapravo udišemo.
Budući da su pluća sučelje između zraka koji udišemo zajedno s dimom
i našeg krvnog sustava, one dolaze u sve naše sustavime.
Što smo pronašli danas u pokusu koji si napravio s ovim uređajem?
Pokazat ću ti. Ovi filteri su bijeli, kada ih stavite unutra, ali ...
- To je smeđe, gotovo crno. - Da. - To su mini pluća.
To bi moglo biti ono što se apsorbira u pluća. - Da, prilično.
To ne može biti dobro za zdravlje, zar ne?
Ono što znamo konkretno o ovim poliaromatskim ugljikovodicima
dim plastike
i njihovim kombinacijama je da uzrokuju rak. To je jedna stvar.
dim drveta
No, tu ima i ftalata koji isparavaju iz plastike.
U dimu platike su kancerogene komponente
- Zastupljeni su u velikom postotku
da daju plastici njena svojstva.
Ftalati su kemikalije koje plastici daju fleksibilnost, prozirnost i izdržljivost.
Ftalati su toksični.
Ako ih udišemo, oni mijenjaju svojstva hormona.
Imaju svojstva endokrinih poremećaja.
Ima i mnogo drugih zdravstvenih učinaka, također.
Profesorica Sue Jobling je urednica posljednjeg izvješća Svjetske zdravstvene organizacije
o endokrinim poremećajima.
Prof. Susan Jobling, ekotoksikolog za vode, ravnateljica Instituta za okoliš, zdravlje i društva Sveučilišta Brunel u Londonu
To su poremećaji normalne funkcije hormonalnog sustava tijela.
Oni varaju tijelo koje misli da su hormoni
koji onda blokiraju ili oponašaju djelovanje ili proizvodnju hormona.
Na taj način ometaju mnogo tjelesnih procesa...
rast, metabolizam, reprodukciju, i ključno, rani razvoj.
Većina oceanske plastike dolazi iz samo šest zemalja.
RTHK novosti.
Milijarde plastičnih peleta prosule su se južnim vodama Hong Kong-a
nakon što je nekoliko kontejnera palo s broda kad je tajfun Vicente poharao Hong Kong.
Šest spremnika punih granula, razorenih u oluji,
izbacilo je većinu svojih plastičnih vreća u more.
Velika većina otvorila se i sadržaj se izlio.
Plaža Sam Pak Wan, otok Lantau
Tracey Read, osnivačica i direktorica Plastic Free Seas
Propusti ih kroz prste.
Gary Stokes, fotograf
Samo plastične kuglice posvuda.
Izgledalo je kao snijeg na plaži.
Na susjednom, otoku Lamma, našli su tone materijala koji je došao do obale.
Tvrtka koja je proizvela granule slučajno je ostavila svoj potpis.
Sinopec, ogromna kineska naftna tvrtka koja proizvodi granule za distribuciju diljem svijeta.
U blizini su još neke vreće, također poderane.
Velika većina njih bila bi odnešena tajfunom
i raspršila svoj sadržaj nadaleko i naširoko.
Četiri od šest su ovdje, Ovaj ovdje, na vrhu...
taj smo našli na otoku Beaufort.
Potpuno je uništen. To 20 metarski spremnik.
Rekli su nam da prenosi tisuću vreća.
- Jedan još uvijek nije pronađen. - Još je tamo negdje.
Po milijun plastičnih peleta je u tim vrećama.
Dakle, svaka pronađena vreća spašava tisuće morskih vrsta.
Svaka vreća je bitna u ovom trenutku.
Svaki dan more izbacuje pelete na obalu.
Pokušavamo alarmirati ljude.
Stavili poziv na akciju na Facebook.
"Idite na mjesnu plažu, ovo je to što tražimo.
Ovo su vreće, ovo su peleti."
Sastavili smo plan brze akcije.
Kratko pregledali obalu da dobijemo širu sliku.
Zatim smo izdvojili neke crne točke.
"Koja plaža (Cheung Chau / Mui Wo) treba još ljudi za pomoć?"
Plaža broj 1.
Postavio sam Facebook stranicu "Plastična katastrofa Hong Kong"
i došla je s 80 na tisuću lajkova u par sati.
Postala je uglavnom jedino mjesto gdje se objavljuju sve informacije.
Čak ju je i Vlada pratila. Sinopec ju je pratio.
Sinopec je poslao ljude iz svog sjedišta.
Imali su ravnatelje na plažama.
Bili su vrlo odgovorni. Bili su dolje. Imali smo hitan sastanak o tome.
Vrlo su zabrinuti i nude svu moguću pomoć.
Hvala na pomoći, ljudi. Ima još hrpa peleta tamo na kraju.
Nakon što ljudi saznaju u čemu je problem, dobiju vlastite ideje
i mogu pridonijeti svojom domišljatošću kako bi se problem riješio.
Stanovnici Hong Konga shvatili su ozbiljnost problema
masovno su priskočili u pomoć.
To je nešto što nikad neću zaboraviti.
Dakle, ovo su pronašli u ribnjaku.
Peleti poput ovoga plutali su u moru, a onda su našli vreće.
Uhvatili smo tri ribe.
Izrezali su ih i svaka od njih imala je po pet, šest, sedam kuglica u sebi.
Jer ne mogu ništa probaviti? Ne mogu uzeti više nikakvu hranu?
Čak ni supermarketi neće kupiti.
Dakle, to je potpuno uništilo lokalno tržište.
U nedavnoj studiji objavljenoj u znanstvenim izvješćima,
istraživači UC Davisa ispitali su 76 riba predviđenih za ljudsku prehranu
u Indoneziji, i 64 u Kaliforniji.
Otkrili su da je u obje skupine otprilike jedna četvrtina
imala antropogene krhotine u crijevima.
Istraživači su otkrili plastiku u indonezijskoj populaciji ribe
te plastiku i tekstilna vlakna u američkoj.
Prilikom uzorkovanja plave dagnje na šest lokacija duž obala Francuske, Belgije i Nizozemske
mikroplastika bila je prisutna u svakom ispitanom organizmu.
Kad jedete školjke, često jedete cijelu životinju.
Pa je vjerojatnije da ćete pojesti plastiku.
Ocean je najveći svjetski izvor proteina.
Više od 2.6 milijardi ljudi ovisi o oceanu za svoje primarne izvore proteina.
Do 2025. procjenjuje se da će 10 puta više plastike biti bačeno u naše oceane.
Otok Lord Howe 600 km sjeveroistočno od Sydneya
Lord Howe je mjesto svjetske kulturne baštine
i dom migracijskih morskih ptica poput Zovoji.
Morske ptice su nevjerojatno korisne
jer djeluju poput vojske znanstvenika.
Putuju tisućama milja preko oceana.
Kupe plastiku s površine oceana,
nose je nazad u svoja gnijezda gdje hrane svoje mladunce.
A to pruža nevjerojatnu količinu podataka otkuda plastika dolazi, kako se distribuira
i kako se razlaže na površini oceana.
Dr. Jennifer Lavers posvetila je život proučavanju stanja morskih ptica.
Zovoji su nevjerojatne ptice. One migriraju tisućama milja
zaustavljajući se ovdje samo radi razmnožavanja.
Sve vrste Zovoja gnijezde se na tlu.
Njihovi roditelji vratili su se noću sa dalekih oceanskih hranilišta
hraniti svoje mladunce u njihovim jazbinama.
Nakon 70 do 90 dana, mladunci odvažno izlaze van po prvi put.
Protežu krila i počinju razvijati svoje mišiće za letenje.
Ubrizgat ćemo mu slanu vodu prirodne temperature,
onako kako bi ga normalno hranili njegovi roditelji,
Ian će mu držati usta otvorenima, a ja ću mu gurnuti cijev u želudac
ako možemo imati njegovu suradnju na trenutak. - Jesu li vas kad ozbiljno ozlijedili?
Doista. Jesu li ikad? Više nego što mogu prebrojati.
Ovisno o tome koliko mu je pun želudac, ovo bi moglo potrajati.
Ne, još uvijek ništa.
Evo ga.
Pogledajte ovo.
Moramo maknuti ulje i druge stvari s puta.
Vrlo je gusto sa svim tim uljem unutra.
- To je puno plastike, zar ne? - Da, i zanimljivih boja.
Crvena je dosta neuobičajena.
Imamo dosta od smole peleta, granula, puno mikroplastike.
Nema šanse da se sa 935 grama vine u zrak.
Napravit ću bilješke, ima neka oštećenja na donjoj čeljusti.
41,7.
Smeće bačeno u SAD-u može naći put do Antarktike.
Plastika u našim obalnim vodama uvlači se u središta masivnih,
vjetrom pokretanih, uzburkanih kružnih vrtloga.
Ima i mnogo drugih oceanskih struja koje preusmjeravaju smeće diljem površine oceana.
U stvarnosti, to je samo jedan ocean bez granica.
Da, želudac je vrlo, vrlo pun, a ako pogledamo ovdje,
ove vrlo tamne dijelove, i neke vrlo svijetle, bijele komade,
kao što vidite, kako pritišćem, to je potpuno kruto.
Potpuno puno plastike sve do gore.
Pogledajte to.
Apsolutno nema sumnje da je ova ptica umrla od posljedica ove plastike.
Crijevo je doslovce puno plastike.
- Prilično alarmantno, zar ne? - Ah, to je strašno.
Velik raspon vrsta i boja plastike.
Imamo sve, od plave i crvene, prema...
Želudac mu je ispunjen njome. I veliki komadi, tekođer.
Veliki, oštri komadi.
Pogledajte veličinu tog velikog, crnog komada.
To je ogroman komad plastike.
Nevjerojatno.
Pogledajte veličinu toga.
Jen, izbrojao sam 234 komada plastike iz te jedne ptice.
- Je li to rekord? - Ni blizu, nažalost.
Za ovu vrstu, rekord je 276 komada plastike u jednom 90 dana starom mladuncu.
Plastika, kada smo ju izvagali, iznosila je 15 posto njegove tjelesne mase.
Prilično zastrašujuća statistika.
Ako prevedemo to u ljudske pojmove, postaje još gore.
To bi bilo kao da imamo oko šest ili osam kilograma plastike u svom želucu.
Ekvivalent vrijednosti oko 12 pizza unutar vašeg želuca.
Procjenjuje se da je oko 90% svih morskih ptica progutalo plastiku u nekom trenutku svog života.
Otkad ste počeli gledati ovaj film...
2628 tona plastike bačeno je samo u SAD-u.
Otok Midway je miljama daleko od bilo koje obale
ali ima jednu od najvećih populacija Laysan albatrosa na svijetu.
Poput tankokljunih zovoja, njihovi roditelji putuju tisućama kilometara kako bi pronašli hranu.
Popriličan komad plastike za tako malu pticu.
Roditelji su pokušali učiniti pravu stvar, ovdje ima mnogo kljunova lignji.
Ljubičasta boja je dokaz lignjine tinte.
Šteta je samo što oni ponekad pogriješe i to na vrlo loš način.
Pokušati zamisliti se nad stanjem ove životinje i njenom kvalitetom života,
prilično je preplavljujuće.
Ponekad imam jako loše dane... Moram otići kući i stvarno dobro promisliti "Kamo sad?"
Cijeli tjedan smo otvarali ptice i ova je bez sumnje najgora na koju sam naišla.
Nevjerojatna količina plastike.
Došla sam na Asinaru, mali otok kod sjevernog rta Sardinije,
upoznati Cristinu Fossi, profesoricu ekotoksikologije na Sveučilištu u Sieni.
Centar za spašavanje kornjača upravo je primio glavatu kornjaču.
Životinje dolaze s Korzike i iz Francuske.
Pronađu životinje kad one imaju problem s plivanjem.
Plutaju na vrlo neobičan način, a zatim su otkrili da je uzrok
prisutnost velike količine plastike u želucu.
- Ove plastike? - Ove plastike.
Ona stvara plinove, životinja više nije u stanju zaroniti.
Mora li se operirati?
- Ne. Koristit će vrlo jednostavne stvari.
Prvo, što se koristi za uklanjanje plinova u probavnom traktu
Zatim će koristiti... - Metronidazol.
Uobičajen antibiotik za spječavanje infekcije kod životinje.
Posljednje je masna dijeta.
- Tretirati plinove, pojačati rad crijeva, i izbaciti sve van. - Da.
Obična plastična vrećica koja pluta na površini može biti pogrešno protumačena kao meduza
i mogu ih jesti dan za danom.
Plastične vrećice i drugi komadi plastike očito mogu biti smrtonosni za životinje.
Širom svijeta procjenjuje se da koristimo oko 1 bilijun plastičnih vrećica godišnje
- skoro 2 milijuna u minuti, s prosječnim vremenom upotrebe samo 12 minuta.
Cristinino ime dobro je poznato širom svijeta zbog njenog stava protiv ubijanja kitova i dupina.
- Koristimo pristup biopsije kože
kako bismo utvrdili razinu kemikalija i toksikološkog učinka na tim divljim životinjama.
Danas se krećemo oko zaljeva Asinara,
pokušat ćemo naći neke dobre dupine, a onda skupljati uzorke mikroplastike.
Povećan je broj delfina i kornjača u Sredozemlju koji ugibaju.
Cristinin fokus je razrješiti ovu misteriju.
Ona ima vrlo neobičan način dobivanja informacija koje treba.
Kako dobiješ komadić sala kitova i dupina bez da ih ozlijediš?
Strelica se odbije, kao i komadić tijela s njom,
koji znanstvenici koriste za provođenje svojih istraživanja.
Vrlo je teško.
Možda je, ne znam...
Možemo početi obrađivati biopsiju skupljenu strelicom.
Vrsta je Dobri dupin.
Jedan od najčešćih vrsta diljem obale,
a pretpostavljamo i jedan od onih najzagađenijih.
Očekujete pronaći derivate plastike u salu tih životinja, jer oni jedu
druge životinje koje direktno konzumiraju plastiku.
Točno.
I tako, ako je plastika u lancu hrane dupina, ona je također u našem prehrambenom lancu.
Točno.
Sveučilište u Sieni, Italija Sjedište istraživanja biopsije Cristine Fossi
Već imamo vrlo zanimljiv rezultat, ali želim vas pozvati u laboratorij.
Kada životinje jedu plastiku, one također konzumiraju toksine s plastike.
Toksini ulaze u krvotok.
Bioakumuliraju se u masnom tkivu i oko vitalnih organa.
Kada životinje koriste pohranjene masti, toksini kruže tijelom,
ometajući reprodukciju, metabolizam, rast, funkcije bubrega i jetre.
Kao što smo vidjeli danas, postoje jasni dokazi da planktoni
i peraje kitova, na primjer, imaju vrlo visoku razinu ftalata,
koje smatramo jednim od derivata plastike.
Ovi podaci mogu predstavljati stvaran znak upozorenja izloženosti, u sredozemnom okolišu,
uključujući i ljude, stvarnom toksikološkom riziku.
Smokey Mountain I funkcionirao je kao odlagalište dva milijuna tona otpada
više od 40 godina. Zatvoren je 1995. godine.
Ovo brdo smeća sadrži toliko metana koji proizvodi smeće iznutra,
da kad dostigne određenu temperaturu, zapali se.
To stvara dim koji dolazi iz vrha gomile i filtrira se iznad grada Manile.
Dakle, slatki krumpir, kukuruz, šećerna trska,
sve raste na 40 godina smeća.
- Da. - Radili ste ovdje kao 12-godišnjakinja.
Da. Da zaradim novac za uzdržavanje obitelji.
Leticia E. Rayes, dobrotvorna organizacija Smokey Mt. - A što biste prikupljali ovdje?
Reciklažu, kao boce, limenke i plastiku.
Ovaj lokalni momak ovdje još uvijek iskapa plastiku koja je u zemlji
- Da, puno plastike. - Posvuda je.
- Koja je najučestalija bolest ovdje? - Plućna.
- Plućna, kao tuberkuloza, - Da.
Emfizem.
Emfizem, da. Moj otac je umro zbog emfizema.
Nitko ne zna koliko se plastike nakupilo u moru u posljednjih 50 godina,
ali jedno je sigurno - tempo ubrzava.
Svijet plastike prisutan je svugdje.
Ali ta je prisutnost predosjećaj budućeg svijeta.
Naša će djeca vidjeti malo tog svijeta,
a naši unuci neće mu vidjeti kraja.
Smokey Mountain II Odlagalište na rubu zaljeva Manile
Ustanovljeno 1998.
Pokriva područje od oko 50 hektara
ekvivalent 2000 teniskih igrališta.
Miris je gotovo neopisiv.
Kao mješavina kanalizacije i ulja. I posvuda je.
Dom za 2000 obitelji.
Tlo, i 5 cm iznad njega, prekriveno je muhama.
Mogao sam vidjeti kako dijete pušta zmaja.
Vidi se zmaj napravljen od plastične vrećice.
Sam ga je oblikovao koristeći slamke za okvir.
Ako staneš iza njega i pogledaš prema nebu,
mogao je biti bilo koje dijete u svijetu.
Svaki put kad kiši ovdje, kad vjetar puše s mora,
mulj, plastika od svog tog smeća završi ravno u zaljevu Manile.
Pretpostavljam i u želucima onih morskih životinja koje su uspjele opstati u zaljevu.
Puno je plastike ovdje. Pretpostavljam da je puno toga donijela rijeka.
Jim Mallari, komisija za obnovu rijeke Pasig - Da, došlo je iz rijeke Pasig.
Također je nanešeno tajfunom s oceana.
Ljudi koji žive ovdje također bacaju smeće na ovom području.
Smetlari ne dolaze prikupljati smeće ovdje.
Koliko je plastičnog otpada u vodenim putovima ovdje?
- Znate li možda? - Oko 1500 tona dnevno.
Tisuću i pet stotina tona svaki dan? - Da.
Još jednom!
- Spremni? - Hajde!
Jedan, dva, tri, četiri!
Hvala vam.
Mnogo ste bolji košarkaši od mene.
- Ja sam jako loš. Žao mi je. - Ponovno?
Nisam dobar u košarci. Ti si jako dobar u košarci. Ovaj dečko.
- Hvala vam. - Vrlo dobar.
- Živite li svi odvje? Na doku 18? - Da.
- I igrate košarku sijelo vrijeme? - Da.
Idete li u školu?
- Da. - Ne.
Ti ideš u školu? Ti ne?
- Ne. - Ne?
- Što radite tijekom dana? - Poslove čišćenja.
Čistač. Što čistite?
- Ovo. - Plastiku?
Plastiku.
I što ćete činite s plastikom nakon što...?
- Nosimo u prikupljalište. - Da?
Što dobijete za plastiku?
- Novac. - Dobar novac?
- Koliko novca?
- Pita koliko zarađuješ. - 150 [PHP = 18 kn]
- Da? - Jedan dan.
- Za jedan dan? - Da.
Što činite s novcem?
- Dam ga majci. - Svojoj majci.
A što ona radi s novcem?
- Kupi rižu. - Rižu. Tako je.
Tako da se možeš igrati, odrasti, biti zdrav, igrati dobru košarku.
Pokaži mi kako pucaš.
Većina otpada koje stvore pojedinci u svakom od tih sela i gradova
uglavnom završi na ulici ili u njihovim kanalima.
Lako je shvatiti kako ovakva mjesta postaju sustavi isporuke plastike u naše oceane.
Kažete da ovdje ima tri metra plastike u dubinu.
Doslovno tri metra plastike izvučeno iz ovog kanala.
Prvo smo kopali bagerom, ali kad smo shvatili
Roel Espinosa, koordinator projekta obnove rijeke Pasig
da kopamo do Kine, stali smo.
Radije smo ga prekrili kvalitetnim tlom i vrtnom zemljom.
Stavili smo kokosov treset napravljenim od kokosove ljuske.
Proširili smo ga do tamo. Posijali smo vetivarsku travu.
Vetivarska trava filtrira talog, jača tlo i obnavlja hranjive tvari u tlu.
Biljke izvlače ostatak otpada iz vode.
- Da. - I sada ribe plivaju...
- I kornjače. - Divlji svijet.
Dovoljno je čisto da životinje mogu živjeti unutra.
Dovoljno čisto, da.
- Je li pitka? - Ne još.
- Radite na tome. - Radimo.
Sada ćete raditi ovaj projekt na kanalima i riječnih sustava Manile.
Da, s istom idejom spajanja bioremedijacije i fitoremedijacije.
Bioremedijacija, upotreba prirodnih organizama za razgradnju opasnih tvari u manje toksične ili netoksične.
Fitoremedijacija, upotreba zelenih biljaka za detoksifikaciju tla i vode onečišćenih teškim metalima i viškom minerala.
Mislite li da ćete riješiti problem plastičnog onečišćenja ovdje?
Ono što će riješiti problem plastike je ponašanje ljudi ovog područja.
Dakle, možda ćemo početi s tim prvo a onda ćemo riješiti sve ostalo.
700 nautičkih milja sjeverno od Fidžija
Idem u posjet malenom, izoliranom koraljnom grebenu Tuvalu u južnom Pacifiku, blizu Fidžija.
Kao majka, doista me brinu učinci plastike na naše zdravlje.
Tuvalu je stekla neovisnost 1978. godine.
Počela je uvoziti stranu robe i hrane, a s time je došla i plastika.
Shvatila sam koliko je malen ovaj narod kad sam letila iznad grebena.
Tuvalu je mikrokozmos cijele planete, i oni nemaju kamo s plastikom.
Tijekom Drugog svjetskog rata, kako bi izgraditi pistu za pacifičke saveznike
iskopane su velike količine koralja, usitnjene i izmiješane s asfaltom.
Nakon iskapanja ostali su veliki krateri koji nikad nisu pounjeni i sada se koriste za otpad.
Stanovništvo Tuvalua udvorstučilo se od 1980. Kako je korisno zemljište je iščezlo, kuće su se gradile na kraterima.
Ovaj krater dom je za osam obitelji.
Od 2010. od trideset ljudi koji su živjeli ovdje, petero ih je dobilo rak. Dvoje je umrlo.
Koliko dugo živite u ovom krateru?
- Dvadeset i pet godina. - Dakle, imate 25 godina?
- Da. - U svom životu, jeste li primijetili povećanje količina plastike u vašoj zajednici?
Da. Vrlo se povećala.
Prije, u mom ranom djetinjstvu, nije bilo nikakve plastike
jer nismo uvozili ambalažu, plastiku... - Kako je bilo odrastati ovdje?
Uvijek bismo plivali u krateru. Nismo znali da to utječe na nas.
Plivali bismo i voljeli pecati.
Pecali biste i jeli tu ribu? Ali to više činite?
Ne jedemo ribu. Samo hranimo svinje.
- Ribama hranite svinje? - Da.
Od kakvih zdravstvenih problema ljudi oko vas pate?
Od gripe. Neki ljudi su dobili rak.
Neki ne mogu zatrudniti.
Ljudi u kraterima imaju problema začeti?
Ako se stvari ne promijene ovim kraterima, a ljudi ostanu, što će se dogoditi?
Razbolit će se. Ali oni ne žele otići.
Jer ovo je lijepo mjesto, ali uvoz ambalaže uništava naš raj.
Želim pružiti dobru budućnost svojoj djeci.
Jer volim svoju djecu.
Otkad ste počeli gledati ovaj film...
1305 tona plastike ušlo je u naše oceane.
Kako nosač zrakoplova američke ratne mornarice upravlja svojim otpadom?
S oko 4500 mornara na brodu, što je oko pola stanovništva Tuvalua
količina otpada svakog dana je ogromna.
Američka ratna mornarica traži način za zbrinjavanje brodskog otpada
bez potrebe da se ide u luku.
Trup najnovijeg nosača zrakoplova bit će opremljen blještavim labirintom
čeličnih cijevi za proždiranje brodskog otpada.
Tvrtka PyroGenesis iz Montreala angažirana je od strane američke mornarice
da razvije zelene tehnologije sposobne za obradu otpada
kojeg proizvode mornari.
U srcu ove tehnologije je baklja plazme koja mijenja molekularnu strukturu
Pirogeneza, uništenje zapaljivog otpada upotrebom baklje plazme.
čega god se stavi u nju, razlažući ih na osnovne elemente.
Što je najbolje, nema štetan utjecaj na okoliš,
koristi vlastitu energiju i pristupačna je.
Kad bi se postrojenje smanjilo na veličinu kontejnera
odnijelo i postavilo na male otoke poput Tuvalua
da se svo smeće s otoka pretvori u inertne ili netoksične tvari,
to bi mogao biti način rješavanja problema pacifičkih otočja.
Ako se inovativno i djelotvorno rješenje poput pirogeneze
ne provede u mjestima kao što je Tuvalu, kvaliteta života će se nastaviti smanjivati.
Otok će se s vremenom ugušiti u vlastitom plastičnom otpada.
U kombinaciji s porastom razine mora uzrokovane klimatskim promjenama,
Nastanjivost Tuvalua je ozbiljno ugrožena.
Jedno od djece s kojima sam se ovdje sprijateljio
razvilo je prilično težak kronični kašalj.
Mislimo da je problem povezan s hobijem kojeg dijeli sa svojim prijateljima -
izradom nakita od rastopljene plastike.
Tanja je izuzetno zaštitnički nastrojena prema svojoj djeci,
pa je prilično angažirana u njihovoj dobrobiti, osobito tamo gdje ima kontrolu.
Ona može utjecati svoju okoliu.
- Ovo je Charlie?
Čudo da nije rođen s maskom za ronjenje.
- Da baš, i štipaljkom za nos.
Nisam lako začela. Starija sam mama. Namučila sam se za to.
Cijelo to vrijeme trudila sam se imati čist organizam.
Prošla cijelu trudnoće skoro bez ikakvih lijekova.
- Ovdje baci udicu, Till. - U redu.
To je zapravo kutak somova.
Zbog djece sam prilično posvećena ovoj temi. Čak i naporna.
Pitajte mog muža. Vrtit će očima.
Pretvori se iz čovjeka koji pere patentne vrećice
i pomislim već kako pobjeđujem kad ih vidim kako se suše nad sudoperom,
do nekoga tko potpuno zaboravi, pa vidim hranu omotanu plastičnom folijom...
i pomislim: "Ne!"
Vodite vrlo zdrav način života, no nemoguće je utjecati na svaki apsekt.
Kad pomislite na mogućnost da on ima plastiku u svom sustavu...
To je zastrašujuće. Strašno.
I ponekad se pitam...
Je li ispravno uopće imati djecu?
Ja sam uvijek vrlo motivirana da činim ispravnu stvar
za sebe i svoju obitelj, ali i pokušati potaknuti promjenu
gdje god mogu kao aktivist za okoliš.
Optimist sam, jer to je bolje od alternative.
Austin je vrlo cool grad. Ekološki svjestan.
Bio je prvi grad u Teksasu koji je zabranio plastične vrećice.
To je oaza ljudi prijatelja okoliša u državi-sjedištu najvećih naftnih tvrtki
i petrokemijskih postrojenja.
PlastiPure je mjesto gdje ispitujemo fizičke karakteristike plastike.
Ovdje u CertiChemu testiramo plastiku i druge tvari, kao i pojedine kemikalije,
da utvrdimo imaju li estrogeno djelovanje.
Puno plastike, vjerojatno velika većina
Dr. George Bittner, profesor neurobiologije Sveušilište u Texasu, Austin
ispušta kemikalije koje imaju estrogensko djelovanje.
Estrogenska aktivnost (EA) događa se kada kemikalija poput BPA ili ftalata
iscuri iz plastike i uđe u tijelo gdje oponaša hormon estrogen.
92.5% Amerikanaca od 6 godina i više ima zamjetne razine BPA u tijelu.
Razine u djece od 6 do 11 godina dvostruko su veće od onih u starijoj populaciji.
Nisu li sve te kemikalije regulirane?
Ne, Uprava za hranu i lijekove trenutno nema nikakvih propisa
koja količina kemikalija s estrogenom aktivnošću
smije biti ispuštena iz plastike, iz kozmetike, papira ili silikonima.
Kako je javnost zaštićena od toga?
- Nikako. - Nisu?
Od dječjih bočica i čaša, preko premaza u limankama za hranu
do boca za vodu najmlađih sportaša,
potrošači su izloženi kemikaliji koja se naziva Bisfenol A ili BPA.
Umjetni spolni hormon korišten kao temeljni građevni blok
za preko tri milijuna tona plastike na tržištu danas,
zbog svoje čvrstoće i otpornosti.
Ovo nije slab onečišćivač.
Snažan je to onečišćivač koji udara ravno u jezgru američkog javnog zdravstva.
Kad negdje piše da je bez BPA, mogu li tomu vjerovati?
Više od 90 posto sve plastike koja nema BPA,
bez obzira, ispušta druge kemikalije s estrogenim djelovanjem.
Dakle, BPA nije jedini negativac kojeg se moramo paziti?
BPA je samo jedan negativac.
To je kao da kažete: "Uhvatio sam Al Caponea...
Upravo sam riješio problem kriminala u SAD-u."
Radimo priličan broj tih testiranja da ustanovimo gdje su problemi
ali također koristimo te podatke za pomoć u proizvodnji sigurnijih proizvoda.
Mike Usey, direktor PlastiPure & CertiChem
Prosječan potrošač ne razumije sastav, samo želi znati što je sigurno, a što nije.
Kod dječjih bočica moramo sagledati sve različite komponente
koje dolaze u dodir s mlijekom ili djetetom.
Svi tvrdi i prozirni materijali koje smo testirali ispuštaju ove estrogene kemikalije.
Druge stvari, kao dude, obično su izrađene od silikona ili lateksa.
Lateks se uvijek iz naših testova vratio pozitivan na EA,
a silikon je općenito pozitivan na estrogenu aktivnost.
Nehrđajući čelik je očito, barem tako mislim, bolja opcija.
Ako nema premaz, nehrđajući čelik je uglavnom u redu, kao i staklo.
Bojila imaju tendenciju da ispuštaju puno kemikalija,
tako da se bolje kloniti bojila ako možemo.
Ako ne možemo, bijela i crna boja su...
- Najmanje? - Najmanje.
Počeli smo više koristiti alufoliju u kući, radije nego ovo.
- Alufolija je bolji izbor.
Alufoliju koristimo u laboratoriju, jer ne ispušta te kemikalije.
A ovo, znam, stiropor, moj osobno omraženi ljubimac.
Velika je vjerojatnost da proizvodi od stirena ispuštaju estrogene kemikalije.
A hladne namirnice? - Vruće tekućine će ispuštati više, ali i ovo ispušta nešto.
Većina plastike pojačano ispušta estrogene kemikalije nakon izlaganja suncu
Kako ju ne konzumirati?
Gdje god odete vidite hranu umotanu u plastiku.
U restoranima su kutije za van plastične. Topla hrana stavlja se u plastiku...
Moj odgovor je, zahtijevate sigurniju plastiku.
Otići ćemo u par restorana i pitati ih...
Tražit ćemo hranu i vidjeti mogu li nam ju dati u neplastičnoj posudi.
- Pozdrav, kako ste? - Dobro, vi?
Nisam loše. Mogu li dobiti Power Plant?
Mogu li dobiti mali Berry Blast?
Pozdrav. Mogu li dobiti sok od naranče, molim?
Što želite za ručak danas?
- Uzet ću BLT. - BLT.
Imate li nešto da nije umotano u plastiku?
- Nemam nikakve veze s hranom.
Imate li nešto drugo osim plastike za to?
Ne. Možete kupiti naše višekratne.
Da, ali to je još uvijek plastika.
- Imamo ovo. - Bez plastičnog poklopca je u redu.
- Je li to papir? - Da. - Sjajno.
- Imate li išta osim plastike? - Imamo ovo hladno prešano.
Manje je izloženo kisiku, pa je sok bolji, s dvostruko više vitamina i hranjivih tvari.
- Zvuči stvarno zdravo. - Dobro za balans...
Ali poslužujete li ga u nečem drugom osim plastičnih posudama?
Imamo ih spremne, rade ih u našoj glavnoj kuhinji svako jutro
i donose ih u sokovniku za hladno prešanje, tako da je spremno za van u praktičnoj boci.
Ali to je u plastici, zar ne?
- Imate li nešto neplastično? - Ne.
Također služite i pića u plastičnim čašama?
Da, gospodine.
Zadržite slamku jer je plastična.
- Mislim da ću ću ga onda ostaviti. - Da?
- Da. - Dobro, to je u redu.
- Da. U redu. Pa, hvala puno. - Da.
Da, osjećao sam se poput eko-ratnika.
Recite mi, u što je umotana moja hrana? Nije valjda plastika?
Ja ću umrijeti od nečega.
- Da, ali ne želiš umrijeti prije ili kasnije?
Dečko mi svaki dan govori da ne pijem vodu iz boce
Ali ako sam žedna, žedna sam. - Znaš, on je u pravu.
- I ovo ste mi zamotali u... papir. To je dobro.
Impresivno za ovu vrstu restorana.
Uzmite salatu i ubacite u par ovih.
Da, bolje to nego u plastiku.
Možete li ga staviti između dva papirnata tanjura?
Zbog svih tih kemikalije koje se prenose na hranu.
A napravili ste odličan sendvič, vidi se.
Popustili smo marketinškoj promidžbi 50-ih da je plastika "za jednokratnu upotrebu"
da ju možemo odbaciti daleko.
Ne postoji "daleko".
Teško je kao roditelju, majci, kao ženi, osjećati da ne možete učiniti najbolje.
Više ne možete učiniti pravu stvar.
Svaki dan doprinosimo potencijalno strašnim zdravstvenim problemima u budućnosti.
U što drugo da to stavimo?
Ova bijela stvar je najgore od najgoreg.
Kao i kante za smeće, zemlja se ispunjava stvarima.
Ne postoji drugo mjesto za odlaganje.
Zato, koliko god je to moguće, biramo hranu i pića koji nisu u plastici.
Počinje s pojedincem i počinje s nama.
Što da radite? Ne možete filtrirati te sitne čestice iz oceana.
Ne možete filtrirati cijeli ocean.
Zapravo, toliko je plastike u oceanu sada u obliku do kojeg ne možemo doći
da naglasak treba odmah staviti na zaustavljanje njene distribucije.
Mike deGruy je u pravu.
No, kako doći do točke zaustavljanja?
- Pozdrav. Htio bih razgovarati s upraviteljem. - To sam ja.
Primijetio sam, kad sam ovdje naručio sendvič i piće,
da su oboje došli u plastičnim posudama.
Naše čaše su 100% biljnog porijekla tako da se mogu kompostirati.
vi ste jedno od prvih mjesta u Austinu koje sam posjetio, da ima alternativu.
Je li to točno?
Najbolja alternativna opcija koju imam za vas danas.
Savršeno, cijenim to. Barem imate alternativu.
- Upravo tako. - Hvala vam puno.
- Ugodan vikend. - Vama također.
Nađi mi neke Gala jabuke koje nisu u plastici.
Zahtjevajte da vaš supermarket dostavlja prehrambene proizvode u papiru ili rinfuzi.
Ne moraju biti zamotani u plastiku.
Ako jesu, skinite plastiku i ostavite ju njima.
Poručite im: "Vi je se riješite i odložite ju na ispravan način."
Jednom kad postane njihov problem, učinit će nešto u vezi toga.
Plastična ambalaža za hranu čini većinu gradskog otpada u Americi.
80 milijuna tona otpada godišnje u Americi dolazi od plastične ambalaže za hranu.
Ako morate kupiti hranu u plastici, kao jogurt i sir, kupite veća pakiranja.
Jeste li znali da jednokratni jastučići za espresso kavu, vrećice čaja i maramice za sušilicu sadrže plastiku?
Pozitivan korak je izbjegavanje jednokratnih i pojedinačnih pakiranja.
Ne stavljajte plastične smeće u kontejner
Amerikanci bace oko 34 milijuna tona plastike godišnje.
ako znate da ide na odlagalište.
Samo 7% toga se reciklira.
1991. Njemačka je postala prva zemlja na svijetu
koja je donijela zakone o ambalaži prema kojima je proizvođač
Reciklažni centar, München, Njemačka
odgovoran za reciklažu ili odlaganje
bilo kojeg ambalažnog materijala koji prodaje.
Industrija koja je osnovala tvrtku
za nadgledanje prikupljanja plastičnog otpada prepoznaje se po zelenoj oznaci.
Kao djeca, po susjedstvu bismo prikupljali staklene boce i nosili ih u trgovinu,
kako bismo skupili povrat od 5 centi.
Plastična ambalaža prilično je uništila depozitni sustav povratne ambalaže.
Ali ovdje u Njemačkoj, uveli su ga ponovno.
Možete odnijeti svoje plastične boce u gotovo bilo koji supermarket
staviti ih u ovaj stroj koji čita barkod po kojem se zna od koje je vrste plastike,
da se može reciklirati, te od kojeg je trgovca.
Potrošač dobiva 25 centi depozita od svake boce, trgovac dobiva plastiku
koju može prodati tvrtci za recikliranje za unosan iznos.
Na ulicama Njemačke vrlo rijetko ćete ih vidjeti, jer svi recikliraju.
Nijemci su pokazali da tu ima profita.
Danas je recikliranje unosna industrija.
Izvršite pritisak na svoju vladu.
Recite im da ne prihvaćate plastiku u okolišu.
Proizvođači plastike lobirati će vlade da bi dobili najbolju moguću mjeru
kako bi stavili svoje proizvode na tržište uz najmanje troškove
i da ne budu odgovorni za to.
Ako proizvode, trebali bi biti odgovorni za prikupljanje i za pravilno odlaganje.
Svima će nam biti bolje ako se proizvodi manje plastike u startu.
Znanstvenici već pozivaju vlade da klasificiraju plastiku kao opasnu tvar.
Jer će tada postojeći zakoni o opasnim tvarima već biti na snazi.
Plastične vrećice i boce su najgori prijestupnici jednokratne uporabe.
Što ako ih zabranimo u potpunosti da zaustavimo taj začarani krug?
Ruanda je jedna od rijetkih zemalja koja je zabranila plastične vrećice.
Ruanda je poljoprivredna zemlja...
koja nema puno industrije.
Pokušali smo procijeniti utjecaj plastičnih vrećica na naše tlo...
i posebno na naše životinje, na stoku.
Nakon toga odlučili smo ih zabraniti jer dobro znamo njihov negativan učinak.
Rose Mukankomeje, glavna šefica Uprave za okoliš Ruande
Šokantno je koliko se vrijednih resursa gubi odlaganjem tih materijala na odlagalište.
Oni su mnogo vrijedniji. U odlagalištu, cijena u EU je oko minus 150$ po toni.
Roger morton, direktor Axion Poymers Manchester, Vel. Britanija
Ali kao korisna plastika, mogla bi biti vrijedna plus 1.200$ do 1.500$ po toni.
To je ogromna razlika u vrijednosti.
Već sada zapravo imamo načine recikliranja većine plastike.
Pravi izazov je pridobiti sve da se slože s tim idejama,
i da se posloži infrastruktura
kako bismo mogli sakupljati velike količine na jednom mjestu,
tako da ljudi mogu steći povjerenje i investirati u obnovljive tehnologije.
Nakon razvrstavanja, reciklirana plastika dovozi se u ovakve tvornice
gdje mogu postati dijelom kružnog gospodarstva,
očišćene od naljepnica i prerađene u novorođene granule
spremne za ponovnu prodaju.
Mislimo da vlade mogu učiniti više da potaknu razvoj kružnih opskrbnih lanaca.
Puno reciklirane plastike može se ponovno upotrijebiti
u tzv. "zatvorenoj petlji" u istim proizvodima.
I to se događa s bocama i posudama iz toka pakiranja,
ali ima dosta drugih proizvoda kratkog vijeka, poput ambalaže
koji mogu ići u dugotrajnu primjenu.
Na primjer građevinski proizvodi,
BMW-ovi otvori za ventilaciju od 100% plastike
dijelovi automobila, vlakova, zrakoplova...
gdje su svojstva recikliranog polimera jednako dobra kao i potpuno novog materijala.
Može biti boca jedan dan, košulja sljedeći.
Nakon toga postane komponenta u vozilu.
David Katz, osnivač Plastične banke
Može postati nešto poslano u svemir.
Kroz Plastičnu banku ćemo od plastičnog otpada napraviti valutu
Shaun Frankson, osnivač Plastične banke tako da ljudi u zemljama u razvoju
mogu zaraditi prihod i spriječiti da plastika uđe u ocean.
David Katz i Shaun Frankson osnovali su Plastičnu banku.
Uspostavili su društveni sustav recikliranja plastike na Haitiju
gdje se plastika razmjenjuje za solarno punjenje mobitela,
održiva kuhala i gotovinu.
To je kao fer trgovina za plastiku, radi se na etički način
a zarada je iznad tržišnih stopa.
Ljudi u potrebi mogu prikupiti plastiku i stvoriti mikroekonomiju oko recikliranja.
To možemo primijeniti bilo gdje u svijetu.
Ovo je samoodrživo društveno poduzetništvo.
Prikupljena plastika prolazi postupak recikliranja
i prodaje se kao "društvena plastika"
Koristi u proizvodnji brendova društveno prihvatljivih vrijednosti
ili se može koristiti za 3D ispis.
Oni ga koristiti umjesto djevičanske plastike.
Ako birate između dva proizvoda
od kojih je jedan napravljen od društvene plastike, a drugi nije
zapravo birate da pomognete ili naštetite planetu.
Društvena plastika je naš način da napravimo organsku, globalnu infrastrukturu.
Nova tehnologija znači da se otpad sada može pretvoriti u energiju.
Samo u Europi, 15 milijuna tona plastike ide na odlagalište godišnje.
Cynar, tvrtka za preradu otpada u gorivo, kreirala je stroj koji plastiku
poput omota slatkiša, koji se ne mogu reciklirati, pretvara u dizel.
Koristeći postupak zagrijavanja pod nazivom "piroliza",
ekološki problem postaje vrijedna roba.
Svaki stroj može obraditi oko 20 tona plastike dnevno,
i izraditi oko 18.000 litara dizela
ili ekvivalent 113 barela nafte dnevno.
U SAD-u samo 8% plastičnog otpada koristi se za proizvodnju energije.
Otoci poput Lord Howe upravljaju svojim plastičnim otpadom
rješenjima koja odgovaraju njihovom načinu života.
Nema spaljivanja i nema odlagališta na ovom otoku.
Otpad od hrane, vrtni otpad, papir i karton se kompostiraju.
Anne Prince, savjetnica za upravljanje otpadom
Recikliklažni otpad se balira i šalje na kopno,
a trenutno otok preusmjerava 85% cjelokupnog otpada iz odlagališta.
Ovo je postrojenje za sortiranje. Možemo razdvojiti, balirati...
Zajednica se može potaknuti da čini nevjerojatne stvari.
Kitovi rone u moru plastičnih boca, a boce su prikupljene na utrci u Bristolu.
Umjetnici Sue Lipscombe bilo je važno napraviti ovu skulpturu iz održivih materijala.
Susannah Lipscombe, autorica Bristolskog kita
Iskoristila je recikliranu plastiku i lokalno uzgojenu vrbu.
To je 70.000 boca.
To znači da je oko 70.000 ljudi doprinijelo ovoj umjetnosti.
Započnem priču govoreći djeci nešto o kitovima i reakcija je fantastična.
Vole slušati o tome kako su veliki. Stvarno razumiju.
Pitaju perceptivna pitanja kojih se ni odrasli ne bi sjetili.
Stvarno volim entuzijazam učenika.
Ne bi li bilo divno kad bi političari 40 godina kasnije imali isti taj entuzijazam
kao školska djeca kada dođu ovdje?
Ne bi li svijet bio drugačije mjesto?
Tretirali smo ocean kao mjesto za bacanje stvari koje ne želimo u svojoj blizini.
2015., prirodoslovni televizijski voditelj Sir David Attenborough,
sastao se s predsjednikom Barackom Obamom.
Obama, koji je proveo djetinjstvo u prirodnim divotama Havaja,
odrastao je gledajući njegove filmove.
Vidimo globalne trendove koji ovise o zajedničkoj suradnji cijelog svijeta.
Barack Obama, 44. predsjednik SAD-a
Moje kćeri, Malia i Sasha... Ekološki su svjesnije, ova generacija...
- Vjerujem. - ...od nekih ranijih generacija.
Smatraju da imamo očit problem i da trebamo učiniti nešto po tom pitanju.
Apsolutno se slažem. Mladim ljudima je stalo.
Oni znaju će u tom svijetu odrasti i provesti u njemu ostatak života.
Ali mislim da je to čak i više idealistički. Oni uistinu vjeruju da čovječanstvo,
ljudski rod nema pravo uništiti i opljačkati, bez obzira na sve.
- Oni osjećaju to vrlo snažno. - Tako je.
Cjelina ekosustava svijeta temelji se na zdravom oceanu.
Ako taj dio planeta postane disfunkcionalan, pokvari se, sav život na planetu će patiti.
Cijeli planet je ondje gdje živimo.
Nema "daleko" gdje možete staviti stvari i očekivati ​​da su one stvarno daleko.
Izraz "ne u mom dvorištu"...
Ocean je svačije dvorište ili stambeni prostor.
Kako god da gledate na to, ovim planetom upravlja taj plavi dio.
Svijet je uistinu većinom plavo mjesto.
Bit ću jednako zabrinuta za Tilly i Charlieja
i kad budu u svojim 70-tima i 80-tima, a mene ne bude odavno.
I dalje želim da budu zdravi i ne pate zbog učinaka odluka koje sam ja donijela.
Želim se vratiti na mjesto gdje je sve počelo.
Želim se vratiti na kitove.
Želim naći mladunca kojeg smo prvi put vidjeli.
Kad bi kitovi mogli razgovarati s nama, zamišljam da bi nas pitali
"Što nam je bilo na pameti?"
Svaka druga vrsta na planeti radi na dobrobit od ekologije i okoliša u kojem živi.
Ali mi, ljudi, djelujemo samo kao prolaznici na ovoj zemlji.
Želim reći roditeljima mladunca
"Žao mi je. Toliko mi je žao, u ime čovječanstva,
za stavljanje plastike u vaš dom."
I želim reći, "Podijelit ćemo ovu priču,
jer iz znanja dolazi briga
a iz brige dolazi promjena."
Misli višekratno - ne jednokratno
UČINI RAZLIKU
Odbij jednokratnu plastiku.
Pridruži se globalnom pokretu plasticoceans.org