ПОСЛЕДЊИ КЉУЧ
ПЕТИ КЉУЧ, НОВИ МЕКСИКО, 1959.
Након борбе за власт, која се догодила након смрти Лењина,
Јосиф Стаљин је победио...
Стаљин је био ново лице, али пун старих идеја марксизма.
Док су бољшевици успостављали власт у својој родној земљи,
избила је револуција широм света.
Комунизам је у порасту.
Стаљин је био у Кремљу. Али шта је с обичним људима?
А шта су пролетери...
Спржили су га, тата. Идеш експресно у пакао, Господине.
Тихо. Смрт није разлог за славље.
Без обзира ко год да је... -Он је преминуо.
Његово име је било Вили Фишер.
Имао је 32 године и он је убио девојку са чекићем.
Имао је последњи оброк
након што је осуђен на смрт пре три године.
Његове задње речи биле су: "Иди до ђавола!"
Како то знаш? -То је у мојој глави.
У реду, време је за спавање децо.
Оперите зубе и идите на спавање.
Елиса, јесам ли ти рекла да поспремиш те играчке?
Не слушаш ме. -Ја нисам направила тај неред.
Ко је онда?
Кристијане, молим те затвори врата.
Можеш ми рећи.
То је урадио један дечак...
Некада је живео овде и он воли да се игра са нашим играчкама.
Кунем се. -Верујем ти.
Стварно.
Благословљена си са тим даром.
Ти си посебна. Неки људи се боје посебних људи...
а твој тата један од њих.
Он не разуме твој дар.
Нека ово за сада остане међу нама, у реду?
У реду.
Време је за кревет.
Лаку ноћ. -Не гаси светло, мама.
Ја сам одмах ту близу, душо.
Ако се икад уплашиш, шта ћеш урадити?
Тако је. Ово сам ти дала,
ако се икад уплашиш, можеш овако запиштати.
И ја ћу одмах дотрчати.
Употреби га само када ти будем стварно потребна, важи?
У реду.
Много вас волим обоје. -И ја тебе, мама. -Волим те, мама.
Хеј? -Шта је?
Јеси ли заспао? -Нисам.
Да ли икада мислиш о људима који су осуђени на електричну столицу?
Понекад.
Да ли си се икада запитао где они оду?
Не.
Ја знам где иду. -Знаш? Где?
Они иду у таму.
Кристијане?
Шта то радиш?
Хеј, Лиса.
Ти си направио онај неред, зар не?
Да.
Где ми је пиштаљка?
Дечак је у ормару.
Све је у реду. Нећемо ти наудити.
Хајде изађи. -Престани, Елиса.
Хајде, изађи.
Џералде. Џералде, не!
Шта си урадила, Елиса?
Стави руке на зид. -Џералде,
остави је на миру. -Умукни, Одри!
Јеси ли видела духа? -Престани, Џералде. -Јесам.
Не желим да те повредим.
Само реци, да ниси ништа видела.
Питаћу те поново.
Јеси ли видела духа? -Да, јесам.
По целој су кући. Свуда су.
Не мораш то радити. -Не.
Немој, Џералде, молим те! -Не! Немој, тата, не!
Не!
Уради то мени! Молим те!
Џералде, не! -Доста! -Где је водиш?
Немој ми ти говорити, како да је одгајам!
То је мој посао!
Не, тата! Тата!
Не! Не! Не!
Не, тата! Не, тата, пусти ме на миру!
Не остављај ме овде! Не остављај ме овде!
Тата, пусти ме одавде, тата! Молим те!
Ако будеш следила моја правила, спаваћеш под мојим кровом
а ако не, спаваћеш испод пода. -Не остављај ме овде, тата!
Не остављај ме овде!
Тата, врати се! Не желим бити сама!
Тата, молим те!
Бојиш ли се мрака?
Ко је то? Ко је тамо?
Не бој се. Ја могу донети светло.
Ко је тамо? -Зашто си овде доле?
Тата ме закључао овде.
Твој тата се не понаша добро према теби.
Отвори ова врата, и биће много светла.
Хајде, отвори их. Кључ виси ту.
Не жури. Ја могу сачекати.
Ти си једина која може отворити ова врата.
Много си моћнија него што мислиш.
Ја ћу ти помоћи да отвориш сва врата.
Елиса?
Одри!
Не, Одри, Одри, не! Не!
Одри! -Жао ми је.
Не! -Не!
Дај ми кључ?
Добро јутро. Снови ми се враћају, Ворене.
Не могу их се решити.
Шта мислиш о доручку у кревету? Знала сам.
Стариш, Ворене. Обоје смо остарели.
Поново сам прегледао снимке из подрума Цркве
и нешто нам је промакло. На снимку се види кретање.
Слушајте. Разлог што сам био будан целу ноћ...
Светла. Тако је, мој пријатељу. Активира се на глас.
Не морамо се више зезати са прекидачима, тражити их у мраку,
истезати прсте да их укључимо.
То је пре био велики проблем. -Радиш у мраку сарказма, пријатељу.
Ја више волим да радим на светлу.
Светла.
Светла!
Лоша акустика. -Ионако је природно осветљење много боље.
Стварно ми се допада што сте ви момци одсели у кући.
Али, молим вас, немојте више ништа поправљати што није покварено.
Хало?
Да, овде је. Елиса?
Овде Елиса. -Моје име је Тед Корса. -Драго ми је, господине Корса.
Ја... имам проблем...
у мојој кући се дешавају чудне ствари.
И кажу да се ви разумете у те ствари -Разумем се у неке ствари.
Само се питам, да ли можете доћи да погледате?
Потребна ми је помоћ. Не знам шта да радим.
Могу ли питати где живите? -Живим на броју 414. Пут Јабуково Дрво.
Пет кључева, Нови Мексико.
Господине Корсо...
волела бих да вам могу помоћи, али стварно не могу. Жао ми је.
Захваљујем се што сте позвали мене.
Момци, жао ми је што вас будим. Онај човек, што је звао у вези оног посла.
Рекао ми је да живи у кући, у којој сам ја одрасла.
То је била само кућа, не може се назвати домом.
Са тог места немам успомене, имам само ожиљке.
Овај дар, којем се вас двојица тако дивите...
Мој ме је отац тукао због тога.
И моја мајка...
умрла је у тој кући. Била је убијена
од стране нечега, што сам ја пустила у овај свет.
Тај Демон је желео да искористи моје способности
и повредиће оне које волим, само да дође до мене.
Зато, никада нисам хтела ићи даље, као што сам урадила за Краљицу.
Цели живот сам провела борећи се са тим... стварима.
Јер никада нећу заборавити мајчино лице, када је умрла.
Дакле... морам помоћи том човеку,
јер знам са чим се он суочава.
Ноћас ћемо спаковати све у камионет, и ујутру крећемо.
Не овај пут.
Овај пут то морам урадити...
сама.
Сада морамо ићи с тобом. Ово нас је коштало 700 долара.
Плус 200 долара за лого.
ДОБРОДОШЛИ У НОВИ МЕКСИКО
ДОБРОДОШЛИ У ПЕТ КЉУЧЕВА КОЈЕ ЋЕ ОТВОРИТИ ВАШЕ СРЦЕ
Пре него што уђемо унутра, донела сам вам неку одећу.
Нешто је припадало Џеку то ми је врло важно.
Кладим се да могу погодити ко сте ви. -Нема потребе.
Ја сам Елиса. А ово су Спекс и Такер. Моји сарадници.
Она је видовита, ми смо видовити.
Молим? -Она је видовита, ми смо видовити.
Жао ми је, не разумем. -Нема везе.
Хајде, уђите. Можете ући.
Још увек има много наших ствари.
Све су биле овде.
То су добре ствари, знате? Није било разлога да их се решим.
Имају своју причу...
о вашој породици.
Нисам их слушао кад су рекли,
да не бих требао овде живети.
Дошао сам и видео малу кућу
и рекао сам зајеби приче, и купио сам је.
Сада верујем у те приче.
Осећаш ли нешто?
У овој кући има много духова. Тешко је разликовати добро од зла.
Много људи је умрло у овом затвору.
Када су почели ти догађаји? -Чим сам се уселио.
Прво су почеле мале ствари,
али онда се погоршало.
Благословљена си са тим даром.
Ти си посебна.
Нека то остане међу нама.
Не!
Не! Не!
Јесте ли добро?
Добро сам.
Та искуства која доживљаваш, где се највише догађају?
Већином у једној соби.
Сада је држим закључану, нисам је отворио три месеца.
Ја ћу то узети. -Можете ли ми помоћи?
Још мало.
Извините. Ја не могу ући.
Када је први пут почело, чуо сам како неко хода по соби...
и као да разговара сам са собом.
Мислио сам да лудим, али онда сам стварно то чуо
и знао сам да не лудим.
Једног дана сам одлучио ући. И вриснуо сам на ту ствар.
Престани.
Молим те, престани.
Целу своју уштеђевину сам уложио у ову кућу.
Морате ми помоћи. Помозите ми, молим вас.
То је оно што ми радимо.
Поставили смо камеру да из камиона видимо оно што она види.
Назвали смо је "Винибагхост".
Сада идем тамо.
Стварно желите овде остати сами?
Моја присутност, обично извлачи духове. Из њихових мрачних углова.
Узмите ово. -Хвала ти.
Лаку ноћ.
Чујеш ли нас?
Да.
Покушајте не пригушити друге гласове.
Разумемо.
Изволи. -Шта је ово?
Светла.
Хвала ти.
Мислила сам да је заувек нестала.
Моја мајка је ово дала мом брату и он ју је изгубио када је имао 6 година.
Сада сам сигурна.
Стани. -Врати се назад?
Врати се, на лево.
Шта је? -Ништа. Мислио сам да сам видео стопала.
Стопала?
Елиса, неко је испред тебе.
Изгледа као жена. -Ја ништа не видим.
Буди опрезна.
Не видим, оно што ви видите.
Сада ћеш је додирнути.
Буди опрезна.
Помози јој.
Елиса? Елиса?
Шта се догодило? -Пиштаљка. Узела је пиштаљку.
Шта си тамо радила? Мислио сам да ћеш остати у соби.
Нешто ме је привукло доле, дух неке жене.
Не знам, зашто је рекла: "Помози ми".
Али то је дух којег сам већ видела у овој кући,
када ми је било 16 година.
Јеси ли чуо то?
Чуо шта? -Неко је у вешерници.
Не, није. -Јесте. Чула сам. Идем да погледам
Немој! Немој, Елиса.
Здраво.
Ја овде живим са својим братом Кристијаном.
Како се зовеш? -Престани! Ти то измишљаш.
Изађи да види мој брат. Он не верује да си овде.
Кристијане!
Шта то радиш, Ел? -Неко је у вешерници.
Овде нема никога.
Опет почињеш са тим?
Не можеш ме кажњавати због тога. Нисам то желела, нисам то тражила.
Заборављаш једну ствар, ово си радила цели свој живот, Елиса...
ти си то тражила.
Нећу ти дозволити да ме више повређујеш!
Молим те! Елиса?
Елиса!
Елиса, не одлази!
Пусти је да оде. Пусти је да оде.
Мора да научи да је немогуће да неко воли особу као што је она.
Од тада се више нисам вратила.
Мислим да је доста за ноћас. Наставићемо сутра.
Као деца Кристијан и ја смо овде често долазили.
Да ли изгледам добро? -Наравно.
Извините... само изгледаш неко кога добро познајем.
Стварно?
Ја сам Елиса. -Мелиса.
Имоџен. -Ви сте сетре? -Да, јесмо.
Такер. -Спекс.
Ја сам Спекс или Стивен, како вам се више допада.
Она је видовита, и ми смо видовити.
Молим? -Нема везе.
Јесте ли овде на путовању? -Тешко је причати томе.
То је мало поверљиво.
Ради се о манифестирању духа куће Теда Корсе.
Познајете ли га? То је доле низ улицу са леве стране...
Ми се решавамо духова.
Оно што хоће да каже, ми смо ловци на духове. Нас троје.
Ми смо као полицајци, само што не хапсимо људе.
И ја сам забаван већину времена, такође могу бити смешан.
Мислим да је било довољно, момци.
Ја сам некада давно живела у тој кући.
Добро за вас, ви сте отишли.
Ја правим будалу од себе, ми правимо...
Не, не правите.
Драго ми је да сам вас упознала.
Тата, овде смо. -Драго ми је да сам те видео. -Такође.
Здраво, Кристијане.
Да ли сам постала тако стара?
Зар нећеш ништа рећи?
Немам ти ништа рећи. Девојке, дођите. Идемо.
Тек смо дошле. -Саслушај ме...
Ја сам још увек твоја сестра и...
То би нешто значило, ако би ја одлучио да значи нешто,
али ја сам одлучио да не значи. -Молим те, Кристијане.
Само желим да чујеш моју верзију. Нисам знала да ће тако испасти.
Мислио сам да можеш видети будућност.
Да ли је ово стварно твоја сестра? -Није, идемо! -Јесам, јесам!
Ја сам његова сестра! -Слушај ме...
Када смо били деца, страшила си ме.
Ужасно си ме плашила са причама о чудовиштима иза црвених врата.
И онда си отворила врата и отишла. Напустила си ме.
Оставила си ме код правог чудовишта, нашег оца.
Не желим ти зло, али држи се даље од нас, Елиса.
Држи се даље од нас.
Кристијане.
Кристијане!
Глупа сам што сам се уопште вратила овде.
Ниси. Ти помажеш људима, то је оно шта радиш, сећаш се.
Елиса. Жао ми је.
Он некад зна бити неразуман.
Када узмем у обзир где је одрастао, то је савршено разумљиво.
Никада нам није говорио ништа о свом детињству
и никада нисмо видели ниједну фотографију.
И никада нам није рекао било шта о теби.
Оставила сам га, а нисам то требала урадити.
Знате, он је сјајан отац?
Много га волим.
Немаш појма колико сам срећна што то чујем.
Такере? Имаш ли још ону слику што смо израдили?
Да, имам.
Такере? Такере, требаш ми. Дођи.
Изволи.
Дај то свом оцу и реци му да сам то сликала у нашој старој соби.
Мислим да ће бити веома изненађен да то види.
Тако ми је драго да сам вас упознала!
Тестирам. Један, два. Чујете ли ме, људи?
Видела сам црвена врата.
Ентитет који је убио моју мајку је прошао кроз њих.
Не разумем. Црвена врата? Сви то могу видети.
Не ради се о правим вратима, већ метафизичка.
Сећаш ли се кад сам отишла даље да потражим Гвен Бренер?
Наишла сам на црвена врата. И прошла сам кроз њих
и отишла сам дубље.
Када би сазнала шта она значе...
можда бих могла зауставити ту ствар што прогони ову кућу.
Ово би могло помоћи.
Синоћ сам разговарала са тобом.
Јеси ли ту? Чујеш ли ме?
Узела си нешто од мене.
Зашто?
Зашто си ми рекла: "Помози јој"? Да помогнем коме?
Овамо.
Јеси ли то ти?
Зазвижди једном за да, или два пута за не.
Јеси ли ти она жена коју сам синоћ видела?
Да ли у овој кући постоји ентитет, који жели наудити Теду Корси?
Јеси ли ти тај ентитет?
Покушаваш ли ми нешто показати?
Да ли је оно што ми желиш показати иза овог зида?
Кључ.
Хвала.
Шта ми желиш показати?
Помози јој!
Помози ми.
То није дух.
Мој Боже.
Разбићу ланце. -Не, нећеш.
Одмакни се од ње! Замолио сам те за помоћ да се решим духа.
Помоћ да га се решим.
Зашто сте морали сићи доле?
Зашто? -Твој дух нас је довео овде.
Он је у мојој глави.
У мојој глави.
Да ли је то твоја пријатељица? Да, јесте.
Јеси ли ту, Спекс?
Спекс!
Шта?
Њено име је Мара Џенингс.
Она је медицинска сестра из града, око 16 км одавде.
Она се води као нестала већ 4 месеца.
Хоћете ли остати овде још пар дана?
Бићу овде. -Требаће ми изјаве од свих вас. -У реду.
У свету има много демона који су живи...
и ти си зауставио једнога.
Хвала ти, Елиса.
Тата, то је лудост. -То је нешто што морам учинити.
Морам је пронаћи. Пиштаљка. Сребрна пиштаљка.
Слушајте, ја сам у контакту с духовним светом
и духови могу натерати људе да чине лоше ствари у стварном свету.
Неки од тих људи затраже моју помоћ.
За вас је то чудно, али то је за мене стални посао.
Али ово је било друкчије.
Уклета кућа је била моја кућа.
Није овде.
Идем да га проверим.
Зашто би вас Корса позвао,
знајући за ризик да бисте могли пронаћи Мару?
Та прогоњења могу бити тако застрашујућа.
Можда страх од непознатог...
поврх тога и страх од тога да ће бити ухваћен.
Можда је и хтео бити ухваћен.
Шта је? Шта је било?
Извините. Мој ум види неке ствари.
Вероватно шок након свега овога.
Требам ли вам још? -Не.
Хвала вам.
Тата? -Дођи доле, душо, нашао сам пиштаљку.
Тата?
Шта ти радиш овде? -Не можеш је пронаћи, зар не?
Шта јој се десило? Где је она?
Све смо претражили. -Нисте све.
Мој Боже.
Имоџен, зови хитну помоћ! Одмах!
Како сте знали, где је она?
Шта јој се десило? -Постоји неко зло у тој кући.
Ја сам га пустила у овај свет.
И мислим да је због тога Тед Корса урадио то што је урадио.
Сада жели душу твоје сестре
и ја ћу га пронаћи и завршити са овим још вечерас.
И ја видим неке ствари.
Када сам била мала девојчица,
заспала сам и онда сам напустила своје тело и изашла из собе
све до суседне куће једне старије жене.
Рекла ми је да одлази са овог света и да иде на други.
Тата ми је рекао да је она умрла дан раније.
Рекла сам му да то већ знам...
али он није био пресретан што то чује. -Имоџен, идемо.
Не, ја ћу остати.
Само ми веруј, у реду?
Идемо, момци, да узмемо наше ствари.
Идемо у кући и почињемо.
Желим да привучем пажња свих душа у овој кући.
Желим ствари које су Корси биле важне.
Спекс, иде горе.
Горе има Библија која му је била веома важна.
Црвена верзија Кинг Џејмса. Иди пронађи је.
Поведи Имоџен са собом. -У реду.
И не испуштај је из вида. -Нећу.
Такер и ја идемо до склоништа у подруму.
Ја добијем ланце смрти, док он тражи књигу с лепом девојком?
То није демократија.
Ти си једини коме верујем да сиђе доле са мном.
Не повлађуј ми.
Зашто сте се ви тако обукли?
То је била Елисина идеја. Она... она нас је обукла.
Не, обично мој је стил много опуштенији.
Шта је? -Човече.
Повесно. Вреди много.
Озбиљно. Хајде да пронађем ту ствар.
Зар не видиш? Сви имамо хобије.
Видим. -Не можемо само радити.
Уживати у нечему. Ићи на састанке...
или нешто слично.
Нешто је овде.
Осећам.
Жели ме упозорити.
Требао бих... Помери се. -Да, господине.
Време је за спавање.
Познајем ту спаваћицу. -Ово ће ти помоћи да заспиш.
Молим те, немој ме терати да то пијем.
Молим те, пусти ме!
Јеси ли чуо то? -Чуо шта?
Мој брат не верује да си овде. -Кристијане!
Неко је у вешерници.
Овде нема никога.
Не можеш ме кажњавати због тога.
Збогом, Ена.
Није била мртва.
Мој отац је урадио исту ствар, као и Корса.
Жена коју сам видела у овој кући пре толико година, била је жива.
Могла сам јој помоћи,
допустила сам да је убије.
Долази одавде.
Њена смрт је била моја кривица.
Све док је не ослободим, где год да је оставио, биће заробљена у мраку.
Изгубљена.
Идем доле.
Помери се.
Само напред.
Жао ми је.
Изневерила сам те.
Мој Боже.
Где идеш? Елиса?
Ниси била једина, Ена.
Елиса.
Где сам то? -Ти си на посебном месту,
где душе иду. -Ко си ти?
Ја сам... пријатељица.
Не желим бити овде. Не желим да идем, где душе иду.
Елиса... без обзира шта твој отац каже.
Мораш наставити радити оно што радиш?
Никада се немој бојати својих могућности.
Тата не мисли тако кад вришти на мене.
Он се боји... човека с кључевима.
Он све контролише.
Он је отворио сва врата.
Он је отворио сва црвена врата? -Да.
Човек с кључевима каже да сам много моћнија него што знам.
Каже да жели да му помогнем да отвори сва врата.
И каже да ће учинити све да дође до мене.
Он је иза тебе!
Напусти ово место!
Елиса? Пробуди се!
Елиса!
Спекс!
Овде. Стави је на кревет.
Она је на другој страни. -Неко јој мора отићи помоћи.
Да, а ко ће то урадити? Ја то не могу. Можеш ли ти?
Нисам рекао... -Ја то могу.
Могу јој помоћи.
Заправо, ја никада нисам никога хипнотисао.
И ја никада нисам била хипнотисана.
Онда не можеш знати шта радим погрешно?
У реду...
Вежба... ово је мало...
Мислим да треба да гледаш у мој прст.
Е. Т.
Имоџен. Баш је кул?
Само гледај у ово...
фокусирај се и опусти.
Замисли да је твоје тело направљено од воде,
а ти си у океану. -То нема смисла.
Шта? -Направљена је од воде и она је у океану.
То значи да је она океан.
Хоћеш ли ти ово урадити?
Хвала ти. -Ја ћу и даље бити овде.
Не додируј субјект. -Не дирам. -Склони се.
Затвори очи...
и ослушкуј како сат куца.
Фокусирај се на то.
Ја ћу бројати од пет уназад...
када кажем један, ти ћеш бити хипнотизована.
5. 4. 3.
2. 1.
Климни ако ме чујеш.
Када кажем сада, отворићеш очи вратићеш се.
Ја ћу ти помоћи.
Црвена врата.
Црвена врата. То су врата која је Елиса спомињала.
Ово је то место.
Ја не могу ући унутра.
Ако ме он види...
опет ће ме отети.
Веруј ми. Наћи ћеш оно што тражиш.
Елиса?
Да ли икада мислиш о људима који су осуђени на електричну столицу?
Понекад.
Јесте ли се икад запитао, где они иду?
Заборављаш једну ствар, ово си радила цели свој живот, Елиса...
ти си то тражила. -Не! Немој, тата!
Мора да научи да је немогуће да неко воли особу као што је она.
Немој! Престани!
Немој, тата, молим те! Не! Не! Немој, тата!
Неки се људи боје таквих могућности и мој тата је један од њих.
Нећеш ме више повређивати!
Да ли си видела духа? Само реци да ниси ништа видела.
Не можеш ме кажњавати због тога. Нисам то желела, нисам то тражила.
Убила си своју мајку.
Елиса!
Он је у мојој глави. Он је у мојој глави
Мој отац је урадио исту ствар као Корса.
Мој отац је био твоја марионета.
Више те нећу хранити са мржњом, демоне!
Можеш јебено крепати од глади!
Елиса!
Не!
Остави је на миру!
Ако желиш узети некога, узми мене!
Пусти их.
Мелиса!
Сестро! Сестро, помозите ми!
Жао ми је.
Елиса!
Склони руке са моје девојчице!
Елиса!
Повређена је.
Врати се у своје тело. Хајде!
Душо.
Тата... Елиса...
Спасила ме је.
Немам речи.
Ја већ знам, љубави.
И мени си помогла.
Имоџен, пробуди се!
Јеси ли добро? -Мислим да јесам.
Не можете ме се решити тако лако.
Болница.
Здраво, душо. -Здраво.
Добро сам.
Мислим да је ово твоје.
Био си у праву, Кристијане.
Ја сам проклета. Демони ме следе свуда,
али ја им нећу дати оно што желе, ни на једну секунду више.
Мржња је оно чиме се хране.
Ја сам онај који их је хранио.
Искључујући тебе цели живот. Опрашташ ли ми?
Никад те нисам требала оставити.
Хвала ти. -Да.
Мелиса... Хоћеш ли то појести?
Слободно узми.
Знате, одувек сам мислила да се бојим умирања,
али сада сам схватила да се не бојим.
Бојала сам се умирања, пре него што опет будем имала породицу.
А сада је имам...
Кучкин си...
Рекао сам ти да ту не паркираш, само кажем.
Послушај другара.
Он добије девојку, а ја казну.
Ја се возим напред.
Мораћу се вратити назад, и платити ову казну.
Далтоне.
Данас је било страшно, бојим се шта ће бити ноћу.
То ће се променити. Обећавам. Само буди стрпљива.
Хало? -Извините што зовем овако касно.
Моје име је Лорејн. Некад давно сте помогли мојој породици,
када је мој син био дечак.
Сада се то исто дешава мом унуку -Далтон.
Како знате његово име?
То је оно што ја радим.
Реците Џошу да ћу бити тамо ујутру.
Хвала вам. -Лаку ноћ. -Лаку ноћ.
Превео: Нера76 Обрада на Српски и адаптација: Немања НС Синхронизовање за YIFY: ЗМАЈЕВ