"Jeg hadde en drøm, som ikke bare var en drøm."
Mer enn et dusin nye solflekker.
Direktøren for NASAs Satellittavdeling har offentliggjort observasjonene-
- og har bekreftet det alvorlige og hva det betyr.
NASA har offentliggjort nye bilder av solen vår-
- og den uregelmessige solaktiviteten har ikke bare fortsatt-
-men også økt i omfang.
Vi kan være på vei mot en mørk periode.
Regjeringer verden rundt innrømmer at solkollapsene-
- som er mål de siste månedene, skrur av solen vår.
De økologiske og sosiale effektene har alt begynt å vise seg.
Globale temperaturer synker og uroen øker.
Mange begynner å tro...
Forskere mener nå at solsyklusen har to kurver.
De mener at solaktiviteten til slutt vil øke igjen.
Det største trusselen akkurat nå er uroen som sprer seg globalt.
Det er viktig at alle prøver å holde seg rolige...
Jeg tok med meg disse fra byen. Det blir mer hjemmekoselig da.
Gina.
Munnen din. Du snøvler igjen.
Takk.
Ikke la det bli for hjemmekoselig. Vi blir ikke lenge.
Skitt.
Helvete.
Hopp inn.
Hei, Bean.
- Hva kommer til å skje, Ray? - Hva tror du vil skje?
Pappa sa at alt ordner seg.
De kommer til å hente oss og ta oss med til hulene-
-der det er varmt og trygt.
Clara?
Det er så langt. Jeg liker det.
Det vokser ut fint også.
Rommet ditt er klart. Stell deg litt før du treffer ham.
- Kom. - Jeg kommer straks.
Hallo, kan du høre meg?
Raymond Beaty, jeg søker senator Thorn.
Unnskyld? Jeg kan ikke høre deg.
Ja, det sa du i går.
Legg igjen en beskjed, takk. Si at vi alt er her.
Vi er klare til å dra.
Ja, det er Raymond Beaty. Han...
Hallo?
- Du liker? - Bean, jeg elsker.
Du får ikke kalle meg det. Jeg er ikke noe barn mer.
Jeg syns ikke du trenger det. Du er en naturlig skjønnhet.
Se på meg.
- Kommer vi til å klare oss? - Aner ikke.
Kom her.
Vakker.
Ray?
- Jeg er redd. - Det er ok. Det er vi alle.
- Selv pappa? - Ja, selv pappa.
Vet du at det tar solens stråler åtte minutter å komme hit... til jorden.
Jeg leste det et sted.
Du minner så mye om moren din iblant.
Har jeg sagt det før?
Jeg trenger deg, Raymond.
Jeg vil at du skal vokse opp. Hvis vi skal overleve dette...
...så vil broren din og jeg at du blir mannen jeg vet at du kan være.
Burde vi ikke se litt mer realistisk på saken?
På det som foregår. Disse hulene...
Finn moren din. Det er snart middag.
Unnskyld.
Jeg har laget grytepai til middag. Du er vel fremdeles grytepai?
Skatt? Var du noe du ville?
Ja... Fred dukket akkurat opp.
Han har tatt med seg noen.
En, to, tre, fire, fem, seks, sju...
- Hun har sparket mye i det siste. - Så det er en jente?
- Har du bestemt navn? - Claudine. Det var bestemors navn.
- Det er vakkert. - Hun sparket. Jeg kjente det.
Jeg kjente det.
Se på bordet. Vi har sannelig en hel del å feire.
Det føles godt å være hjemme igjen, hva?
Du har et vakkert hjem, herr Beaty.
Du må se det om høsten, vaktelsesongen.
- Har det tilhørt familien lenge? - Nei, jeg bygde det selv.
Da jeg var ung fantes ikke ordet "arv" i mitt vokabular.
Nå er det visst vanlig i den moderne ungdommens vokabular.
Faren min syntes det var bedre å stole på slumpen eller troen.
Han spilte bort alt han tjente. Han solgte sko til bedre bemidlede.
Sko for å gå på veier han bare drømte om.
Sko som folk hadde på jobben.
Arbeid... det er et ord som ser ut til å ha forsvunnet.
- Ingenting til meg, takk. - Litt skader ikke. Det er en-86.
Ingen sier nei til en-86..
La oss skåle... for at Beatys er samlet igjen.
- Få høre... - Skål!
Hvor møttes dere små turtelduer?
Margot ledet et psykologikurs på universitetet. Alle ble imponert.
Jeg falt for henne.
Det var så mange ute etter henne at jeg måtte slåss for å få henne.
Hva? Det er ikke sant.
Det tok måneder før du pratet med meg.
Han fulgte etter meg og løp så fort jeg så på ham.
Får jeg stille et spørsmål?
Hva hadde du tenkt å gjøre med dette?
Når babyen kommer, og med tanke på magen din, så blir det snart.
Når babyen kommer fins ingen leger, eller sykehus. Hvordan skal du føde?
Og hvordan hadde du tenkt å oppdra det-
- i en verden der bare de sterke overlever.
Har dere overhodet tenkt på-
-følgene av deres ansvarsløse atferd?
Det er virkelig godt å være hjemme.
Når kommer de etter oss, Fred?
Jeg skal bevise for deg... at jeg kan ta vare på deg.
Jeg elsker deg.
Morgenen kom og gikk... og kom, men ingen dag kom:
Og alle hjerter frøs inn i en egoistisk bønn om lys.
Er du våken? Hva?
Opp og stå, hva? Frokost.
Vi klarer oss.
Håret ditt er fint. Ok.
- Kommer det til å bli kaldt? - Vi har masse varme.
Vi har masse varme.
Unnskyld.
Frokosten er klar.
Takk.
Skal han bli der hele dagen igjen?
- Jeg går og ser til ham. - Så hyggelig at du gjør oss selskap.
- Vet dere ikke hvilken dag det er? - Hvilken dag er det?
Søster, det er vårens første dag.
Blomstene blomstrer, fuglene synger og solen skinner.
Han bjeffer igjen. Kanskje han trenger hjelp?
Du må spise noe. Du kan skade barnet ellers.
- Spis litt, snille skatt. - Jeg fant den gamle øksa nede, Fred.
Vi kan vel gå og hogge ved etter frokost?
Jeg er lei for det, men jeg klarer ikke dette lenger. Når henter de oss?
For Guds skyld!
Ingen fare, Fred. Hun er urolig for sin overlevelse.
Jeg hadde vært bekymret om hun ikke hadde vært det.
Ber du om kveldene, Margot?
Jeg har ikke vært en troende mann. Jeg er en praktisk mann.
Jeg tror at man belønnes om man lever et hederlig og ansvarlig liv.
Samvittigheten min er ren.
Klarer du ikke dette lenger? Der er døra.
Ingen vil stoppe deg og Gud er sikkert med deg.
De kommer når de kommer og familien min venter så lenge vi må.
- Du lyver. - Hvem tror du at du er?
Fordi du har fått en fribillett kan du ikke komme hit og kalle meg en løgner!
Du spiser min mat i mitt hus! Hvem tror du at du er?
Slutt å skrape for i helvete, Clara!
Gina.
Jævlig mye sol her inne.
- Jeg kan ikke bli her. - Vi er trygge her.
- Det er kaldt der ute. - Jeg vil hjem. Jeg vil ringe familien.
- Jeg vil bruke husets telefon. - Vi venter på at noen skal hente oss.
- Når? Du lovte vi ville være trygge. - De må hente andre først.
Vi venter bare på døden.
Du...
Vi venter ikke bare på døden. Vi venter på henne.
Når hun kommer, blir alt bedre.
VI SES I STJERNENE DIN B.
- Slik. - Ok.
Gå og se.
- Du er ganske flink til dette. - Abbey pleide å sminke meg.
Hun hadde sminke hele tiden.
Det var nok derfor hun var så populær hos guttene.
- Hvem er Abbey? - Vi får ikke gå inn dit.
Hvorfor ikke?
Vi får bare ikke.
Jeg kommer straks.
Er det ikke fint?
Fred?
Hvem er Abbey?
Hun var søsteren min. Hun døde for fem år siden.
Jeg er så lei for det. Hvorfor har du ikke fortalt det?
Kan vi være sammen hele dagen i morgen?
Hva er det med i morgen?
- Mamma. Mamma! - Ja.
- Får jeg pynte meg på bursdagen min? - Ja.
Jeg vet at vi ikke prater om Abbey.
Jeg er lei for at jeg ikke kunne være her.
Det må ha vært en forferdelig dag.
Det er ingen fare.
Du må slutte å si det. Det er ikke troverdig.
- Jeg vil ikke prate om det. - Det er greit å prate om det.
Nei, det er det ikke. Har vi ikke alle gått gjennom nok?
Hvorfor insisterer du på å prate om det?
Hopp ned fra pianoet!
- Hvorfor? - Fordi jeg sa det.
Jeg har det bra. Det er ingen fare.
Mamma?
Er du sint på meg?
Nei.
Hvordan skulle jeg kunne være sint på min lille jente?
Min lille gullunge. Jeg har savnet deg sånn.
Du får ikke rømme av sted nå. Mamma blir urolig.
Du vokser opp så fort.
Mamma? Det gjør vondt.
Jeg er trøtt. Det er på tide å legge seg.
La meg hvile, Clara.
Jeg vet ikke hva problemet er, men tålmodigheten min begynner å ta slutt.
Om du bare kunne gi meg en timeplan. Jeg har huset fullt med folk... og...
Jeg fikset mer eller mindre nominasjonen din.
Du skylder meg, Bill. Du lovet.
Jeg er lei for det, Bill.
Jeg er lei for det...
Bare ring meg, eller bare ta telefonen.
Kan du ikke gjøre det, gamle kamerat? Ok...
Ok.
Hei.
Er det på tide? Nei, nei, nei. Det er i morgen.
Gratulerer med dagen.
Godt jobbet.
Vil du se noe kult?
Hva?
Kom, vi går.
Vi kommer til å få problemer.
- Pappa liker ikke at vi er ute om natten. - Det er alltid natt.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Det er kult.
Gratulerer med dagen, Claire.
Ray, lov at du ikke drar.
- Clara... - Bare lov det.
Jeg lover.
Kom an.
"En del la seg ned, skjulte øynene og gråt:
Andre hvilte hakene i håndflatene og lo."
- Perfekt... Hva syns du? - Beste kaken noensinne.
- Mamma... - Hva er det?
Du er vel ikke for gammel for det? Det blir man aldri.
Jeg kan ikke.
Det er lys i skuffen der borte.
Mamma?
Du burde skifte.
- Hvor er bursdagsjenta? - Clara, vi venter!
Faen, den hunden.
Clara?
- Skal det være morsomt? - Mamma sa at jeg fikk pynte meg.
Hva er det med deg?
Jeg er lei for det. Ta dem av deg nå.
Du er fin i det også.
Det er på tide å skjære kaken.
Er han død?
- Hva? - Hunden? Du har vel ikke drept ham?
Nei, nei, nei. Hvor er kaken?
Min lille jentes bursdag.
Vi kan ikke begynne ennå. Vi venter på Ray.
Blås i ham. Hva gjorde dere to ute i går natt?
Ikke to hendene. Og ikke lyv for meg.
Hva gjorde dere ute?
Clara, jeg trodde jeg var tydelig. Jeg vil ikke at du går ut om natten.
- Det er alltid natt. - Du går ikke ut, punktum finale.
Ikke om natten, ikke om dagen, ikke noengang.
Forstår du hvorfor jeg sier det?
Gjør du virkelig det?
Her har vi varme og mat. Her er vi trygge.
Jeg prøver å passe på dere.
På dere alle. Hvorfor gjør du det så vanskelig?
Ikke gråt.
Du gråter ikke.
Har du forstått?
Forstår du hvorfor det ikke er trygt å gå ut?
Ønsk deg noe, Clara.
Hele jorden var en eneste tanke, døden Umiddelbar og skammelig
Jeg er lei for det.
At jeg ikke har vært der for deg.
Du skal bli pappa.
Du har en jente som elsker deg.
Og du er lykkelig. Er du ikke?
Jeg drømmer en drøm om og om igjen.
Jeg holder henne i armene mine... Claudine.
Hun er ikke større enn en brødsmule.
Så liten.
Jeg er så redd jeg skal miste henne.
Og det gjør jeg... Jeg mister henne.
Det er bare en drøm, Fred.
Vi skal ikke være ute.
Unnskyld, jeg mente ikke å skremme deg.
Det gjorde du ikke.
Det pleier bare å være jeg som er oppe.
- Jeg fikk ikke sove. Unnskyld. - Nei, det er ingen fare.
Hva leser du?
Jeg tenkte...
...om jeg ikke får treffe henne...
...så vil jeg i det minste vite hvordan det er å ha henne.
Det er dumt.
Hvorfor dro du?
Jeg orket bare ikke lenger.
Alt som har hendt.
Jeg hørte om søsteren din.
Jeg beklager.
Jo, men det var lenge siden.
Det er sent... Jeg skal forsøke å sove litt.
Hva skjedde med henne?
Far drepte henne.
Jeg elsker deg også.
Jeg savner deg veldig.
Hver natt går jeg ut og ser opp på stjernene som vi pleide å gjøre.
Jeg vet ikke om jeg klarer dette.
Det er mye verre enn jeg husker det.
Jeg kan ikke... Nei, jeg kan ikke.
De er fremdeles familien min. Og Clara trenger meg.
Jeg kan ikke forlate henne igjen.
Den får ikke brukes... av noen. Forstått?
Du var iallfall smart nok til ikke å ta henne med hit.
Ingen fortjener å tilbringe sine siste dager her.
Du er ingenting, skatt.
Du er ingenting. Du fins ikke. Har du forstått?
Hun er her.
Kom an, Gina. Det er på tide å begynne med middagen.
- Hun har alltid vært her. - Nei, det har hun ikke.
- Abby er død. Det vet du. - Nei... nei.
Ikke bryt sammen nå.
Vi er nesten framme.
Hvorfor hjalp vi henne ikke?
Hvorfor forsto vi ikke? Hun var bare et barn.
- Du bryr deg ikke engang. - Tror du ikke jeg savner henne?
- Tror du ikke jeg tenker på henne? - Hvorfor lot du meg ikke følge henne?
Hvorfor stoppet du meg?
- Ta pillene dine. Ta dem nå? - Nei! Alt er din feil!
- Det er din feil! - Nei, det er din feil.
Du kunne ikke ta deg av henne. Du kan ikke engang ta deg av deg selv.
Jeg kan ikke ta meg av familien uten deg. Jeg kan ikke miste deg igjen.
Det er den eneste måten. Du trenger dem.
Hvil. Det blir bedre i morgen.
Du skal få se.
Jeg tar meg av middagen i kveld.
Jeg tenker risotto.
Ser du?
- Hvem er det? - Det er søsteren min, Sophie.
- Hun ligner deg. - Du må savne søsteren din.
- Hva skjedde med Abbey? - Jeg husker henne ikke så mye.
- Er det ille? - Selvsagt ikke.
Hun havnet i trøbbel hele tiden.
Pappa skrek alltid på henne og siden ble det rolig igjen.
Ikke den dagen.
Hva skjedde den dagen?
Den dagen... fant mamma noe som tilhørte Abbey.
Noe som ikke var bra.
Hun rømte.
De fant liket på stranden.
Hun hadde spist giftige bær.
Vi visste at de var giftige. Det hadde pappa lært oss.
- Hva er det for bær? - De vokser her omkring.
"Et eneste kan drepe deg." Det sa alltid pappa.
Pappa sa at det var en ulykke.
Ray sa at hun tok livet av seg.
Ray sa alltid sannheten.
- Abbey, lille venn. - Jeg er så lei for det, mamma.
- Fru Beaty... - Nei!
Fred!
- Ingen fare mamma. Det er meg. - Nei!
Slipp meg!
- Mamma, det er ingen fare. - Nei, nei, nei. Slipp meg.
Kan du sitte hos henne?
Jeg er lei for det.
Unnskyld.
Lat som om du ikke hørte det.
Du skulle ikke spilt med henne. Det er det siste hun trenger.
Hva har skjedd med deg? Hvordan ble du så hjerteløs?
Hva som enn hender til slutt. Om dere drar til hulene-
- eller til helvete, så kommer jeg ikke til å følge deg.
Middagen er klar!
- Hvordan har hun det? - Ingen fare. Hun forstår.
- Forstår hun at moren hennes er gal? - Ikke si sånt.
Den dagen...
Den dagen da du dro.
Jeg var så stolt av deg.
Jeg fortalte far hva du ville.
Hva du trengte.
Gud vet at jeg aldri... aldri kunne...
Men du er sterkere enn han.
Ikke la ham knuse deg.
- Kom an, mamma. - Ray...
Jeg vet det.
Jeg vet hvem du er.
Min lille gutt.
Jeg er så... stolt av min lille gutt.
Nå skal du hvile litt, mamma. Legg deg ned.
Gina?
Georgina!
Dette var min fars favoritt.
Du må ringe dem, pappa.
Martin Beaty var ikke så mye...
Han var knapt noe i det hele tatt, men han hadde strålende musikksmak.
Pappa...
Han ringer. Han kommer til å ringe.
Det må han. Du vet hva jeg har gjort for senatoren.
Spis nå. Vi skal jakte etter middagen.
Jakte?
Det er for mørkt for å jakte? Det er ingenting der ute. Det er for kaldt.
- Det vil være noe. - Hva er det med deg? Ring dem!
Vi kan ikke leve sånn lenger.
Du skal leve som jeg vil at du skal leve, forstått?
Kom, er du snill, Margot. Sitt med oss. Spis.
Vær så god og sitt.
Jeg er redd Gina ikke har det så bra. Unnskyld om risottoen er for tørr.
Vi har dessverre ikke rødvin heller.
Dere er alle gale.
Denne delen husker jeg.
Foscari besøker sønnen sin i fengselet.
Jeg drar i kveld, Fred.
Han sier at han elsker ham inderlig, men plikten kommer først.
Moren din har det ikke bra, Fred. Noen må gjøre noe.
- Hun trenger... - Hva trenger hun?
Hjelp?
Legehjelp?
Jeg er redd for at hun trenger mer enn det.
- Hun må få prate med noen. - Du er jo psykolog.
Du kan vel prate med henne. Si at alt vil bli bra.
Si hvordan hun skal finne indre fred. Si at solen står opp i morgen.
Si at hun ikke drepte datteren sin.
Ikke si til meg hva min kone trenger.
Jeg vet hva hun trenger. Hun trenger å komme til et varmt og trygt sted.
Hun trenger håp. Hun trenger meg.
Jeg henter utstyret mitt. Møt meg der ute.
Farvel, Fred.
Hold opp.
Ned!
Ut... Ut!
Fred! Lukk opp døren!
Fred!
Fred! Slipp meg inn, vær så snill.
Jeg vil bare dra hjem.
Hva gjør du her?
Da jeg hørte stemmen din, visste jeg at jeg måtte være hos deg.
Stjernene, husker du?
Det er ille der ute.
Folk på gatene oppfører seg ikke normalt.
Det skjer nå og jeg vil være med deg.
Jeg kom helt hit og du gjør ikke annet enn å trekke på skuldrene.
Hva vil du, Brian?
Jeg vil bli med deg til hulene.
- Jeg skal ikke til noen huler. - Jeg vil være den siste tiden med deg.
- Her går det ikke. - Bli med meg da.
- Du og jeg, som vi alltid pratet om. - Jeg kan ikke forlate Clara.
Jeg elsker deg, Ray.
Jeg kan ikke.
Jeg er så lei for det.
Hvem dere enn er, forlat min eiendom, ellers skyter jeg.
- Gå, vær så snill. - Nei.
Hører dere?
- Nei , jeg forlater deg ikke. - Gå, vær så snill.
Gå!
Gå.
Du er feig.
Hører dere?
Hallo? Hallo?
Bill? Jeg er så glad du ringte.
Jeg visste at du ville ringe. Jeg visste det, Bill.
Vi er pakket og klare. Hva?
Jeg forstår ikke.
Hva mener du? Hulene, da?
Ja...
"Og deres svake åndedrett blåste ut litt liv.
Og skapte en flamme som var som en hån."
- Hva er klokken? - Åtte om morgenen.
- Hva skjedde? - Fortell, du.
Ray sa du kom ut for en ulykke... i bilen.
- Hvor skulle du dratt? - Vi har lite mat...
Jeg trodde jeg kunne finne noe et sted.
Lysene virker ikke.
Ray sa at han hørte telefonen. Hvem var det?
Var det Bill? Hva sa han?
De kommer for å hente oss... i morgen.
Det er over.
Det vil bli kaldt. Vi får sitte ved peisen til de kommer i morgen.
Mamma, vi trenger deg.
- Ok, tiden er inne. - Her og nå?
Ja, ut herfra. Fred, du blir. Jeg trenger din hjelp.
Kommer hun til å klare seg?
Ja, ingen fare.
- Kommer de virkelig i morgen? - Ja.
- Hvor mye kan jeg pakke? - Så mye du vil.
Jeg går og pakker ferdig.
Hva har du tenkt å gjøre? Skal du drepe oss alle?
Vi er en gjeng feiginger, hva?
Det går bra. Jeg lover.
Kommer hun?
Tror du at det fins søte gutter der? I hulene?
Det fins masse søte gutter der om du tar med de der.
Jeg vil at du presser. Press, Margot.
Hun kommer.
Det går bra.
- Jeg klarer det ikke. - Det er snart ferdig, Claudine.
Jeg vil at du presser litt til.
Herregud, jeg ser hodet.
Press, Margot!
- Du er tante. - Jeg er tante.
Da er du onkel.
Så ja, Claudine.
Jøss.
- Hvordan er det med barnet? - Friskt.
Det er bra.
Så fin du er. Jeg husker første gangen jeg så deg.
Du var så vakker, perfekt.
Jeg har aldri sett noe så perfekt.
Det var første gangen jeg følte..
...glede.
Takk for det, Gina.
For at du valgte meg.
For alt.
Jeg lager middag.
Hun er kald.
Alt er over i morgen.
Vi klarte det, pappa.
Det er over nå.
Hvor har du vært?
- Pappa... - Hva er det som skjer?
Under andre omstendigheter hadde jeg ringt på.
- Hva vil dere? - Vi skal ikke skade noen.
- Det har alt skjedd altfor mye. - Vi har ikke mye.
Hva slags far ville jeg vært jeg ikke tok meg av familien min?
Det er mat i kjelleren.
- Nei, den er min. - Vær stille, Clare.
- Det er til hulene. - Vær stille, sa jeg.
Det er i orden.
Du kan si det til meg.
Skal pappaen din ta dere med et sted?
Hvor da?
Til et sikkert sted.
Til hulene.
Hvilke huler?
- Har du en utvei? - Det er ikke plass til dere.
Vær stille, Clara.
- Hvilke huler, din jævel? - Fortell, pappa.
Pappa... fortell.
Det fins ingen huler.
Det har aldri vært noen.
Huler... Nå drar vi.
Det er en sivilisert husholdning. Dere skulle se steder vi har vært på... Dyr.
Bilen min står i garasjen.
Det er bare å sette seg inn. Kjøre.
Komme vekk herfra.
Hvor er han? Hva har du gjort?
Han er død. Han skulle ikke redde dere.
Det kunne han ikke. Ingen kan.
Det er over.
Så løftet de blikkene da det lysnet-
- skuet hverandres aspekter - betraktet og døde
Hvor skal du?
Jeg føler meg ikke så bra.
Jeg vet det.
Jeg er redd.
Ikke vær det.
Gjør det vondt?
Jeg lover at det ikke gjør det.
- Tror du at det fins en himmel? - Jeg tror det. Jeg håper det.
- Hvordan tror du at det er? - Jeg tror det er fantastisk.
Varmt, men ikke for varmt.
Og all yndlingsmaten din fins der.
Og godteri.
Sjokolade. En masse sjokolade.
Og det er vann overalt som du kan svømme i.
Vann som vugger hele kroppen din.
Du kan danse...
...hele dagen lang, hvis du vil.
Og det er ikke noe å uroe seg over.
Det er bare så fredelig.
Fred.
Alle vennene dine er der.
Abbey kommer til å være der.
Ja visst.
Abbey kommer til å være der.
"Hun var universet" Lord Byron, 1816