www.titlovi.com
- Magreb...
Moj dragi Shahzadi...
Bojim se da je moje vrijeme kratko i moram osigurati područje.
Moj vjeran savjetnik, Magreb,
dugo si služio naš narod kao njihov vezir.
I ne mogu se sjetiti ni jednog drugog tko bi napunio vaše cipele.
- Hvala, Sultane.
Moja jedina želja je da nastavim služiti našem narodu.
- I ti ćeš.
Magreb, ti ćeš nastaviti svoju ulogu
kao najpametniji i najpouzdaniji savjetnik.
Nakon moje smrti, princezo Shahzadi
vladat će kao Sultana iz Bagdada.
Allahova će biti učinjena.
- Ne!
Ne!
Moj je red!
To je moje pravo!
Nijedna žena nije vodila naše ljude!
Bilo bi... Bilo bi grozno!
- To je moja želja i moja zapovijed!
Shahzadi je dokazala svoju vrijednost
i našu predanost našem narodu.
Vremena se mijenjaju.
Zaslužila je pravo vladati umjesto mene.
Tako će i biti.
- Ovo... Ovo je svetogrđe!
Makni mi se s puta!
- On može biti sitan problem.
Ali moja kći, ti ćeš uspjeti.
- Snagom koju su mi dali Mračni,
Zapovijedam ti da dođeš k meni!
Izvoli.
Moje, sve moje.
Još uvijek nije dovoljno jak!
Strpljenje, strpljenje.
Ako ne dođeš k meni,
Onda ću se hraniti samom pećinom.
Tada ćemo vidjeti tko sjedi na vrhu prijestolja kao sultan.
- Omiljeni vrt mog oca.
Prikladno je da ovaj dan poštujemo njegovo sjećanje.
- To je.
Jer samo ovdje, naći ćemo cvijeće
koji odgovaraju vašoj ljepoti, Vaša Visosti.
- Već sam ti oprostio
u očevim odajama.
- I zahvalan sam,
ali moji osjećaji, oni su iskreni, Vaša Visosti.
- Cvjetno laskanje, veziru.
- Poštena pohvala,
a danas sam samo Magreb.
- Da! Lijepo je popustiti ograničenje ureda
s vremena na vrijeme, zar ne?
- Da je.
Možda to možemo češće...
- Pogledajte! Tamo!
Volim akrobate.
- Bezlični mali majmunski muškarci.
- Mislio sam da Bagdad treba biti velikodušan.
- Upravo ste stigli. Dajte im vremena.
- Grad u proslavi je grad s novcem.
- I siguran sam da će se neki naći u našim rukama.
- Pomozite! Vatra!
Netko je ugasio, brzo!
- O ne! Vatromet je zapaljen!
Pomozite!
- Oh!
- Stani! Lopov!
Pomozite! Pomozite!
- Najimpresivnije!
Volio bih nagraditi tog mladića.
- Doista.
Najimpresivnije.
- Oh hvala!
- Sve u jednom danu, prijatelju.
Kad smo već kod toga... - Eh?
- Bio sam u sredini kad se sve ovo dogodilo.
Možda biste mogli vidjeti svoj put do...
- Predlažete da vam platim što ste mi učinili uslugu?
Kuran kaže da činimo dobra djela
i nagrade raja čekaju.
Ali u međuvremenu...
- U međuvremenu?
Ne sjećam se da sam pročitao taj dio!
- Pa, sigurno bi trebao biti tamo, zar ne misliš?
- Ne!
- Um...
- Pustite me!
- Ahem!
- Pogreška.
To uopće nije ono što izgleda.
- Prilično sigurni da je upravo ono što izgleda,
ali ne i moja briga.
Netko želi razgovarati s vama.
- Čini mi se da se moja sreća promijenila.
- Tvoje hvatanje lopova je bilo najimpresivnije.
Kako se zovete, Acrobat?
- Aladin.
- Oprosti mi. Nisam te čuo.
- Aladin, moja gospo.
- Možeš se približiti, Aladin.
Ne grizem, Aladin.
Dođi ovdje molim te?
Ovaj šarm je u mojoj obitelji dugi niz godina.
Štitila me od zla
i sada će vas štititi.
- To je previše, moja gospo.
- Sigurno je u pravu.
To je previše, Vaša Visosti.
- Vaša hrabrost zaslužuje nagradu
i želim da imaš ovo.
Zadovoljstvo mi je upoznati vas, Acrobats...
Aladdin.
- Što se upravo dogodilo?
- Da li iskreno ne znate?
- Allah mu je dao oči i ne vidi.
- Prestani. Ti nisi sveti čovjek.
- Riječi pravednika mogu pasti s bilo koje usne.
- Aladin, zar ne znaš zašto ovaj grad danas slavi?
- Jedan Sultan ide, drugi Sultan dolazi.
Što s tim?
- Ne Sultan. Sultanija.
- Da, budalo.
Upravo ste upoznali vladara Bagdada.
- Čekaj!
Kako sam to mogao propustiti?
- Pa, možda čari na njenom zapešću
nisu bili jedini čari na koje ste bili usredotočeni.
- I ja sam to mislio.
- Mislio sam da joj se sviđa Acrobat Aladdin.
- I ja sam to mislio.
- Obojica ste ludi.
Ona je bila...
Samo se poigravala sa seljakom.
- Seljaci ne dobivaju srebrne darove.
Dublje struje vode u ovoj rijeci.
- Allah je rekao... - Prestani!
- Moji prijatelji, daj mi trenutak da skupim misli.
Vratit ću se.
- Pretpostavljam da sada znate tko sam.
- Pozdrav, veziru.
- Dobro ste se upoznali, Acrobat.
- Aladin.
- Znaš, palača bi mogla koristiti čovjeka poput tebe
s takvim vještinama i talentima, Acrobat.
- Već sam primio uplatu iz palače.
Čovjek poput vas ne radi za dobrotvorne svrhe.
- Čovjek poput mene?
- Pravi čovjek zarađuje svoj put.
Nudim zadatak i plaćanje je daleko veće od nagrade.
- Što bi moglo vrijediti više od toga?
- Možda poziv na publiku sa Sultanom?
- Sultana?
- Mmm. Zašto, ona te treba,
čovjek sa svojim talentima i vještinama, mladiću.
Čini se da je to akrobat.
- Samo tako, samo tako.
Pomozite mi u ispunjavanju ovog zadatka
i odmah ću vas otpratiti do palače
gdje možete nastaviti gdje ste stali.
Vidjela je danas vrlo hrabrog i snalažljivog mladića,
onaj koji ju je zasigurno pobudio.
Sada dođite.
Moramo stići na odredište prije nego što je mjesec pun.
Moji prijatelji, trebaju me. Naše djelovanje...
- Trenutno si Sultana potreban
i ona čeka naš povratak.
Sada dođite. Moramo odmah otići.
- Prvo flertuje s princezama.
Sada se vozi s kraljevskom obitelji?
- Jesu li Viziersi kraljevski?
- Da li te uhićuju zbog flerta?
- Ne izgleda uhićeno.
- Ni on ne izgleda sretno.
Nešto se događa.
- Kada Allah usmjerava jak vjetar,
čovjek mora ploviti tim putem.
Momci, moramo zgrabiti konje i slijediti...
- Slijedi ih, dogovoreno!
- Zaista pusto pustoš.
Mislio sam da ovdje nema ništa.
- Pustinja ima mnogo, mnogo tajni, Acrobat.
- Aladin.
Moje ime je Aladdin.
- Imena i naslovi su međusobno zamjenjivi
i nevažno, kažem.
- Pa, vezira, što ti treba od mene?
- Demon!
- Brod. Brod, dječače.
Volja Allahova prolazi kroz mene.
Ja sam sveti čovjek koji izvršava svoju volju.
- Što želi?
- Unutra je karavan blaga,
zalihe bogatstva koje je doneseno dolje
od sultana do sultana od pamtivijeka.
- Uvijek sam se pitao odakle dolazi novac.
Postoji svjetiljka.
Ona predstavlja Sultanino pravo da vlada.
Morate uzeti lampu i odmah joj je donijeti
da ga blagoslovi.
Zatim vraćamo svjetiljku kako bi je čekali
njegov sljedeći eventualni vladar.
Unutar špilje postoje prepreke.
I nažalost, ja sam prestar i pretučen
boriti se s njima, pa...
Sada će ovo osoblje osvijetliti vaš put.
I ovaj će vam konopac pomoći s navedenim preprekama.
Jednostavno je odmotajte
i stavite ga u bilo koju rupu na koju naiđete i pustite je.
- Pašće.
- Morate se vratiti prije mjeseca,
jer tada će se spilja zatvoriti
i neću ga moći otvoriti do sljedećeg punog mjeseca.
- Imat ću neke priče da kažem Sultani kad se vratimo.
- Da da da. Da, hoćeš.
Sada idi, molim te.
- Rekao je da pusti i odustane.
Proroka!
Oh...
Dakle, svaki novi sultan ili vezir čini ovo putovanje?
Opet s vatrom?
Čovjek bi mogao provesti cijeli život pokušavajući pronaći pravu svjetiljku.
Očito je netko to učinio.
Svjetlo znanja uništava tamu neznanja.
Konačno.
Oh!
Vezir!
- Hvala ti... budalo!
Kako se usuđuješ dodirnuti sultana Bagdada!
O ne!
Ne! Ne!
- Gdje je Aladin? - Shh.
Pratit ćemo njegove tragove nakon što prođe.
- Onda moramo ići.
- Tu je.
To te čini sultanom?
- Tamo! Izgled!
- Kao dobro bačena strelica u igri na sreću.
Allahova ruka vodi naše korake.
- Hvala, O, Mudri!
- Dovoljno! Aladin nam treba.
- Avaj, naš prijatelj je pokopan.
Zakasnili smo!
- Već mi nedostaje.
- Već mi nedostaje 30 drahmi koju mi ​​duguje.
- Bilo je samo 20!
- Poslanik!
- Aladin!
- Znao sam da si živ. Pokušao sam im reći.
- Prvo ste bili robovi a zatim zatrpani?
Kako to dolazi?
- Bio sam pokopan, ali ne porobljen, Samade.
- Što je s vezira?
- To je priča duga u pričanju, prijatelji moji.
- Onda počnite ispravno na početku.
- Svjetiljka nam i dalje izbjegava, moj mali ljubimac.
Ali ja ću biti sultan, a Shahzadi će biti moja nevjesta.
Na izlasku mjesečine povratim ono što je moje!
- I onda sam se izvukao iz pećine u tvoje ruke.
- Reci mi opet o posebnoj lampi?
- To je simbol sultanova prava da vlada.
Novi sultan ili sultana ga mora blagosloviti
i onda se mora vratiti u špilju.
- Nikad nisam čuo za takvo što.
I živio sam u Bagdadu cijeli život.
- Svih 23 godine.
- Slažem se. Ovdje ima nešto više ispod površine.
- Pogledajmo izvor
svih tih problema.
Pa, to je definitivno svjetiljka.
- U redu.
To je obična lampa.
- Zašto bi ga čuvalo toliko zamki?
- Tko zna zašto Royals rade nešto što rade?
Jednom sam čuo... - Ako nešto vrijedi
za vezira, onda nam nešto vrijedi.
Mogli bismo ga prodati.
- Ne znam.
- Iskoristili smo posljednje naše kovanice na konjima.
- I mislim da neće biti vezir
plaćate uskoro.
Možda biste mogli prodati šarm.
- Ja ću očistiti svjetiljku, onda ćemo je prodati.
- Još uvijek mislim da je nešto posebno
o toj svjetiljci.
- Oh! Oh!
- Ja sam duh svjetiljke!
Pozvao si me.
Zašto se skrivaš, Učitelju?
Ustani da ti mogu služiti.
- Oprosti mi. Nisam te pozvao.
Uh...
- Pozvao si me iz svjetiljke.
- Rekao sam ti da je poseban.
- Zato je vezir htio svjetiljku.
- Ta kukavica!
On vas je poslao da hrabro uhvatite zamke
da se trebao sam prepustiti!
On je tako nedostojan.
- Da li me to čini dostojnim?
- Dostojan je biti vezerska svjetiljka.
- Da.
Dobro si učinio da mi kažeš ove stvari, smrtni.
- Mortal?
Stvarni ste?
Genie?
Magija je stvarna.
- Izgledao sam iz svjetiljke u dimu dima.
Je li to vama ništa?
- Zapravo, to je bilo kad je vezir
otvorio je čarobnu pećinu.
- Vezir surađuje s mračnim.
Morate ga izbjegavati po svaku cijenu.
- To će biti teško.
Vidite, on stoji između mene i...
žena koju sam upoznao.
- To mi se više sviđa.
Romantika je moja specijalnost.
Tko je onda ta... žena?
- Žena iz njegove lige.
- Ja, žena, ne usudim se romantično.
- Romantika? To je ono što je pokrenulo cijeli nered!
Zamišljena romansa!
- Oh, prijatelji mog gospodara,
sumnjate li u naklonost mog gospodara?
- Je li vas opet nazvao svojim učiteljem?
- Onaj tko me pozove, vlada mi.
- Imam duh.
Čekaj. Kako ovo radi?
- Što želiš?
- Da budem iskren, u ovom trenutku, topli obrok.
- Gozba!
Za vas i vaše prijatelje?
- Zašto ne?
Pokušajte ne pretjerivati ​​ovčje meso, ako želite.
- Hmm.
- Od Allaha!
Šalio sam se!
- Pa, želudac ti je rekao drugačije, učitelju.
- Čarobnjaštvo!
- Duh. Sada sjedi. Uživati.
Hajde, hajde, hajde.
- d To nisu bile zvijezde u vašim očima d
d) Nije iznad nebesa d
d Vaš osmijeh je bio samo maska ​​d
d I moja torbica je nestala s tvojom ljubavi d
- d Vaša ljubav d
- Kako znaš sve naše pjesme?
- Duh.
- Uh! - Hej!
- Taj smrad je gori od stražnjice mrtve kamile.
- Eh.
- Oh, oprostite.
- Aladin, sigurno ti ovaj duh može dati
što god srce želi.
- Doista mogu, gospodaru.
- Imam sve što trebam.
Imam vas, dobri prijatelji
koji su mi kao obitelj.
Imam svoje zdravlje.
Naš život je ugodan.
Nedostaje mi ništa.
- Ništa ne nedostaje?
- Ako budem iskren...
jedino što nedostaje je ljubav.
A Shahzadi je jedini komad
to bi učinilo zagonetku mog života potpunom.
- Shahzadi?
Ona može biti tvoja!
- Nažalost, nisam dostojan.
Ona je Sultana.
A ja sam samo ulični izvođač,
Pučanin.
- Seljak. - Plebe.
- Rub. - Radnik.
- Tužno. - Šuplje.
- Jao!
- Vidim što ti je problem, Aladin.
Vas dvoje morate biti jednaki.
Učinit ću je seljakom.
- Ne ne.
Ne mogu donijeti tu odluku za nju.
I--
Da sam princ, dobro, onda bi me mogla uzeti u obzir.
- Pa, mogu ti napraviti princa!
Bilo kako bilo za mene.
Smrtnici biraju vlastite staze.
Ja samo pomažem.
- Kako ćeš biti duh?
Od kuda dolaziš?
- Mi smo rođeni za to, robovi mistične svjetiljke,
i moć u njoj.
- Ti i lampa ste jedno?
- Ako bi svjetiljka bila raspuštena,
Ja bih bio svoj čovjek.
Ali dokle god ona ostaje cijela,
Zauvijek sam vezan za to.
- Znači, nemaš roditelje?
Nema sestara? Braća?
- Kao što me vidiš.
- Kako se zoveš?
- Moje ime?
Oh.
Za 10.000 godina i beskrajne učitelje,
nitko me to prije nije pitao.
- Volim znati imena mojih prijatelja.
- Nitko me nije tako nazvao!
- Onda je vrijeme da to promijenimo.
Ja sam Aladdin.
- Aladin.
Pa, moje ime je predugo
i teško vam je reći.
Možete me zvati Prijatelj,
iako sam naklonjen imenu Murat.
- Želim se ostvariti.
- Točno.
Sada se vraćamo na pitanja koja imamo.
Ako želite biti princ,
onda je prikladna odjeća.
Ustani! Gore, gore, gore, gore.
Hajde, brzo, brzo.
Hm.
Moglo bi izgledati malo zastarjelo u modi
jer je prošlo malo vremena otkako sam vidio što je aktualno.
- Tvoja odjeća! Izgledaš kao princ!
- Vidiš?
Rekao sam ti da je moj modni osjećaj dobar.
- Mislim da će Sultana još uvijek prepoznati akrobata Aladina.
- Jednostavno otklonite!
- Impresivno.
Allah ga sam ne bi prepoznao.
- Allah vidi prošlost omotača u unutarnji dar.
- Omotač ima veću vrijednost od dara.
- O čemu se radi?
- Još uvijek si isti, učitelju,
osim što svi drugi vide tebe.
- Nisam siguran da želim biti "drugačiji".
- To je upravo ono što se u tebi nikad ne mijenja.
Voljet će te prave, budite uvjereni.
Još uvijek nešto nedostaje.
Ah, odmaknite se!
Ovo će biti kraj-sve, budi-sve!
- Što to uopće znači?
- Ya salaam.
- Uzela si riječi iz mojih usta, brate.
- Pa, gospodaru, vjerujem da se ovo sastaje
kriterije koje ste naveli.
- Pretpostavljam da će biti dovoljno.
- Dovoljno ?!
Ha! Po bradi Poslanika!
- Žao mi je, Murat. Ja...
Samo sam htjela vidjeti što ćeš učiniti ako se želja pogriješi.
- Pa, moje želje nikad ne krenu.
Sultana to sigurno ne može pronaći.
- Nikad je neće vidjeti.
Nikad nije napustila Bagdad.
- Pa, pogodite što? Dovest ću Sultanu ovdje.
- Ne ne ne ne! Whoo, ne! Ne.
Nema magije.
Pozvat ćemo je.
Trebala bi doći sama.
- Oh.
U redu, učitelju. Kao što vi zapovijedate.
- Lijepo je ostaviti brige palače iza
čak i na trenutak, da?
- Oni su, nažalost,
nikad daleko iza.
- Pa, možda teret posla
su previše za jednu osobu.
- Zato sam te ja, moj vezir.
- Pa, možda bih ti više značila nego samo vezir,
Shahzadi, ako je samo...
- Moja Sultana, donosim poruku od kurira.
- Kurir?
Možete ustati.
Kurir od koga?
- Ne znam, moja gospo,
ali on je jahao na prekrasnom bijelom konju.
- "Njegovo Kraljevsko Visočanstvo, princ Ali Ababba,
"čestitao je kraljevskom susjedu
i poziva Njezino Veličanstvo da prisustvuje gozbi u njezinu čast. "
Tko je Ali Ababba?
- Ne znam za takvu kraljevsku obitelj pod tim imenom, Vaša Visosti.
- Ipak, mi ćemo prisustvovati.
- Ah, ona je ovdje, učitelju!
Ući će u trenucima.
- Spreman sam ih primiti.
- Ne baš.
Vaši prijatelji se ne smiju vidjeti, inače će sve biti poništeni.
- Čekaj! Što?
- Žali.
Imaju najbolju hranu u svojim sobama, učitelju.
- Vrlo dobro.
To je bila jedna od dvije brige.
- Točno.
Sada, moj zgodni momče, trebaš napraviti ulaz!
- Ovo je bogatstvo nezamislivo, Magreb.
- Doista.
Kako nismo znali za takvo bogatstvo?
Kako ja ne znam za ovo bogatstvo?
- Gdje je naš domaćin?
- Napokon.
Drago mi je što sam vas upoznao.
Pozdravi i čestitke, uzvišeni gosti.
Dobrodošli u moj skromni dom, Vaše Veličanstvo.
- Skroman...
- Hvala vam, Vaša Visosti.
Smijem li vam predstaviti moj najpoznatiji vezir?
Maghreb Arshad al-Badour.
- Vaš poziv je najljepši, Vaša Visosti.
Tvoj, uh... dom je lijep.
- Pozdrav tebi, Magreb.
Molim vas, dozvolite mi čast da vam dam malu turu
prije objeda.
Čast i zadovoljstvo bi bili naši, Vaše Visočanstvo.
- Bila bi mi čast ako biste me nazvali Ali, Vaše Veličanstvo.
- Tretira me kao malu sestru.
- Poznajete se čitavog života.
Teško mu je da te vidi kao bilo što drugo.
- Ona nema ništa što ja nemam!
Pa, znamo se.
Poznajem ga više nego sam sebe.
- Ako jesi, vidjet ćeš što mu je sada u srcu.
- Mogu ukrasti vašeg kuhara, prinče Ali.
Raznolikost jela koju ste poslužili bila je nevjerojatna.
Nisam znala imena polovice.
- Nisam ni ja. - Oh?
- Moj, uh...
Moj kuhar je relativno nov u ovoj regiji.
- Ovo je ugodna zabava.
Vaš vrt je divan.
- Aha! Opet sam pobijedio.
- Misliš, opet si varao.
- Povrijedio si me.
Je li ikad postojao čovjek koji je pogrešnije shvaćen?
- Oh, dobro te razumijem, ti vuci glupi glupane!
Ovaj put si otišao predaleko!
- Miran! To je samo magični novac!
- To je princip!
- Uvijek je pošten čovjek koji pati!
- Akrobati!
Aladdin!
Aladin ima svjetiljku!
- Tvoj vrt je doista izvanredan, princ Ali.
- Molim te, samo Ali.
- Nikad prije nisam vidio takav bujni rast.
Takva neobična stabla.
- Moj vrtlar ga je nazvao šumom.
- Volim vrtove.
- Kao i ja.
Kao mladić sjedio bih na stablima bosonog
i sviraj flautu.
- Nikad mi nije bilo dopušteno da se popnem na drvo.
- Mm, pravila, rituali, ograničenja.
- Takav je naš život.
- Nikad se nemojte bojati prekršiti pravilo
ako to znači malo sreće.
- Srećom je teško doći kad vladate kraljevstvom.
Znaš ovo.
- Znam da žudim za životom koji je više od vladanja.
- Vaš dom je doista lijep, princ Ali.
- Napravili ste još više vašom prisutnošću, Vaše Visočanstvo.
- Molim vas, nemojte laskati.
Ispunio sam to kod kuće.
- Svaki kraljevski, ali sigurno imate
naučili razlikovati lažno i stvarno?
- Izgleda da sam propustio tu lekciju.
- Dopustite mi da podijelim poglavlje koje ste preskočili, moja gospo.
Jesu li same zvijezde pale s nebesa,
ne mogu se slagati s blještavilom u tvojim očima.
- Čak ni najmanja seoska djevojka ne bi pala na to.
- Zvuk vašeg smijeha je poput slatke glazbe
i raduje moje srce.
- To je bolje.
- Ruke su vam tople kao i vaš osmijeh.
- To su samo ruke.
- Drhte kao i tvoje srce.
- Mislim da sam naučio lekciju, princ Ali.
- Ti si brza studija.
- Imam dobrog učitelja.
- A što je učenik naučio?
- To su oči.
Usta mogu govoriti,
ali oči govore istinu.
- Onda znate istinu o meni.
Vaše Visočanstvo?
Dođi, pridruži mi se.
- Princ Ali, ja... nisam mogao.
- Ah ah. Mm mm.
Moj vrt, moja pravila i nema ih.
Dođite. Pomoći ću vam.
- Moja majka je govorila,
Aaliya, moje srce, vrijeme za spavanje.
Mjesec će se sutra vratiti.
- Aaliya?
- Moje srednje ime.
Otac me nazvao Shahzadi
jer sam bio princeza u njegovu životu,
ne samo po uredu.
Ali moja majka me nazvala Aaliya.
Imate li privatno ime za dijeljenje?
Magreb, što radiš?
- Nemoj, ne.
- Hvala vam, prinče Ali,
ili bih trebao reći Aladin?
- Oči! Akrobata!
- Da draga.
Sve nas je prevario da vjerujemo
da je pravi princ.
- Ali palača, vrt!
- Sva magija!
- Pusti je, Magreb.
- Magija?
- Pogledajte.
- Pozvao si me, učitelju?
Zapovjedi mi.
- Genie, jako mi se sviđa ova palača.
Premjesti ga na vrh planine.
Odatle ću vladati kao sultan...
s mojom novom nevjestom, naravno.
- Ne!
- Genie, uzmi sve što sada imam kod mog novog doma.
Hvala, budalo.
Uživajte u povratku u siromaštvo!
- Ne ne...
Hoćemo li?
- Znao sam da je predobro da bi trajalo.
- Aladin, što se dogodilo?
- Vezir se dogodio.
I tu moramo ići kako bismo ga ispravili.
- Kako ćemo stići tamo?
Nemamo konje, kamile, nema duhova!
Magreb je sve uzeo!
- I vratit ćemo ga natrag.
- Kako? Nemamo oružje, nema magije.
- Imamo jedni druge.
- On ima duh.
Trebali bismo otići dok možemo.
- Možda nas neće poštedjeti kad se budemo susreli.
- Aladin, ovo je znak,
znak da nemamo posla s kraljevskom obitelji.
Njihove brige nisu naše!
- U nebesima svi izgledamo isto,
samo slijedimo različite putove.
Znači da nas zli čovjek na vlasti ne tiče?
Sve se to dogodilo zbog mene.
Moja je za poništenje.
- S tobom sam, Aladin.
- Kao i ja.
- Kad čovjek ispruži ruku,
njegov brat ne smije odbiti.
- Ili njegova sestra. Ići ću.
Ali samo zato što ti puno
jedva mogu vezati vaša krila bez mene.
- Zašto, sjaj tvojih obraza
sramoti čak i mjesec i zvijezde da se povuku.
- Što želiš, veziru?
- Sultan ti je, jagnje.
- Ja nisam tvoja janje!
- Duh.
Moja zaručnica treba odgovarajuću odjeću.
- Kao tvoja zapovijed, Učitelju.
- Ah, još ljepše.
Genie, možete ići.
- Nikad se neću udati za tebe, veziru!
- Hmm. Vaši ubodi otrova,
ali uskoro ću povući vaše očnjake.
Sada se pripremi, Aaliya...
moja ljubav.
- Nikad nemoj koristiti to ime!
- To je sve dok ne nađemo više.
- Trebalo bi biti više ispred planine.
- Već je vruće!
Mislim da ne možemo uspjeti tako daleko!
Aladin, još smo dovoljno blizu Bagdadu.
Vratimo se i barem uzmi zalihe.
- Ne. Nemamo vremena.
Ne znamo što Maghreb planira.
Moramo krenuti naprijed.
- Da budem iskren, ne žurim se na sastanak
sa zlim čovjekom koji ima duh!
- Samad...
Ne znam što nas čeka sudbina.
Hrabro, brate.
Ovo ćemo ispraviti.
- Umro bi za laž?
- Čak je i vezir govorio s malo mudrosti.
Rekao je da nikada nije tužno prihvatiti svoju sudbinu.
- Ne sviđa mi se ovo. - Niti ja, Sestro.
Napravio je čarobnjaštvo.
Momci?
Malo pomoći? - Dairush!
- Hajde, Dariush!
- Klizim!
- To je zamka!
Drži me!
Dariush! Uhvati me za ruku! Uhvati me, zgrabi me.
- Ne mogu...
- Dariush! - Drži mu ruku!
- Uhvati me za ruku!
Ne!
- Imam vaš ručak, Vaše Visočanstvo.
- Dariush bi imao nešto reći
ako je sada ovdje.
- Da nismo bili ovdje, on bi bio ovdje.
- Opet se događa.
- Trebali bismo se prikriti!
- Ah!
- Sestro!
- Naveena!
- Samad!
Samad!
- Ne!
Oh--
O ne! - On je mrtav!
On je mrtav!
- Ja... Nisam... Tvoja žena!
- Je li to doista cijeli naš svijet?
- Kao što si ti zapovjedio da vidiš, učitelju.
- Zemlje izvan kopna, golemi oceani!
Mora postojati znamenitosti i čuda.
- Oh, doista, učitelju.
Hoćeš li se pobrinuti da izbliza vidiš vulkan?
To je doista čudesna stvar vidjeti iz prve ruke.
Iako samo trebaš želju, hmm?
- Vulkan? Što je vulkan?
- To je... - Nema veze.
Možda mi kasnije možete reći.
Za sada želim čuti više o tim dalekim zemljama
i koji tamo prebiva
i sve zlato koje posjeduju.
- Kako želite, učitelju.
- Ovo je čarobnjaštvo.
Magreb zna da dolazimo.
- Ja ne mislim tako. Postavio je zamke.
Ali ako nas je promatrao,
pobrinut će se da svi budemo mrtvi.
- On igra s nama.
Mi smo samo muhe u njegovoj mreži.
- Moguće je, ali moram vjerovati
da postoji šansa da to ispravimo.
Moramo pokušati.
- Svi ćemo umrijeti pokušavajući?
Baš kao Dariush?
Baš kao...
To je sve tvoja krivica.
Da nisi pokušao impresionirati princezu,
svi bi se sada vratili u Bagdad, planirajući sljedeću predstavu!
A sada je moj brat mrtav zbog tebe.
- Naveena, žao mi je.
Ništa od ovoga se nije smjelo dogoditi.
- Ako vam je žao, vratimo se sada!
Prije nego što bude prekasno!
- Ne možemo to učiniti.
Moramo ovo dovršiti.
- Umiremo da spasimo ženu koju zamišljate da volite?
- On nije jedini.
- Naveena...
Mi smo kao obitelj.
Molim.
Dariush i Samad, također su bili moja braća.
- Tako si slijep!
Dariush i Samad bi vas slijedili do kraja zemlje!
Svi bismo...
Ali ti si nas doveo do ovoga, a sada su mrtvi.
Gotov sam.
- Naveena, molim. - Neću umrijeti za nju.
Možete slijediti svoje srce...
ali moja je umrla.
Vraćam se u Bagdad.
Vrati se sa mnom i živi
ili ostanite i budite budale.
- Žao mi je, Naveena.
Moramo ovo dovršiti.
Moramo zaustaviti Magreb.
- Koliko stražara patrolira?
- Kad sam poželjela palaču, jesam li poželio toliko čuvara?
- Sigurno mogu reći da je to posao vezira, vjerujem.
- Ali taj prozor izgleda osobito privlačno.
- Čovjek stoji na ramenima drugog čovjeka
treba biti u stanju to učiniti bez napora.
- Da vidimo je li to istina.
- Gdje Magreb drži Sultanu?
Ovo može biti teško ili lako, prijatelju.
Pustit ću ovaj gag i ti ćeš nam dati odgovore.
Ako vičete...
ovaj put nećemo biti tako nježni.
Gdje se održava Sultana?
I za što je blagdan?
- Vi ste akrobati.
- Da.
Ovdje smo da spasimo Sultanu.
- Ona je na drugom katu.
Sutra će se udati za sultana.
- Sultan?
- Magreb. On je postao Sultan.
Moramo požuriti.
I oprosti mi.
Daj mi to.
Ne znate ništa o borbi.
- Učim.
- Shahzadi! - Aladin!
Vratio si se!
Drago mi je što vas vidim!
- Ti si?
- Čekaj! Ne! Ja nisam.
Lagao si mi!
- Mogu objasniti, ali sada nije vrijeme.
- Izvukao si mi riječi iz usta.
Trebali bismo brzo otići.
- To objašnjava to.
- Ne trebam spasitelja,
ali mi je drago što ste uložili napor.
- Nisam mogao ništa učiniti.
Sve je to moja krivnja i moram to ispraviti.
- Vaša nova iskrenost je osvježavajuća, Acrobat.
Radujem se čuti vašu priču.
- Još nije gotovo.
- Pa, to je dovoljno dugo trajalo.
Problemi s zamkama za pijesak?
Šahzadi, moj cvijet,
Opet se družite s robom?
Znaš, čak iu odjeći robova,
još uvijek ste najljepši cvijet u vrtu.
Međutim...
Duh?
Puno bolje.
Sada dođite.
Dođi sjesti pored mene, moja Sultana.
- Ja nisam tvoja Sultana!
- Hmm.
Duh?
Ove trešnje su ukusne.
Vaš pad iz milosti
je također ukusna.
- Vaš je ukus upitan, veziru.
- Sultan.
- Samo u ime.
Bez duhova, ti si samo mali čovjek
s malim gušterom.
- Hmm. Doista.
Ispravit ćemo taj scenarij.
Genie, pobrinite se da moj dragi Tanin
je težak protivnik za Acrobat.
Oh, i budite sigurni da udahne vatru.
To bi trebalo učiniti stvari zanimljivijima.
- Kao što zapovijedate, učitelju.
- Što si mislio?
- Mislio sam da će se i sam boriti protiv mene!
- Ako preživimo ovo, ja ću vas ubiti!
- Aladin!
- Nikad niste razumjeli ured koji ste držali.
Ljudi ne žele prijatelja.
Oni žele vladara.
- Evo ti obrastao punoglavac!
- Sultan vodi i kažnjava po potrebi.
Samo čovjek može znati ove stvari.
- Pravi muškarac ne treba duh da bi ih ostvario!
- Možda, ali pomaže.
- Ovdje, ti velika ružna podrigujuća zvijer!
- Zamir!
Zamir!
- Hrabrost nije zamjena za vještinu.
- Tisuću trepavica ti ne bi bilo dovoljno!
- Bježi, budalo.
- Da. Bježite, budalo.
Trčite natrag u prljavštinu iz koje ste ustali...
... i pustit ću te da živiš.
Nikad se ne predaje tako lako.
On nešto smišlja.
Stražari, pronađite ga i ubijte.
- Ti si zmija od laži!
- Ali nikad s tobom, moja slatka.
Budite opušteni. Sve će uskoro završiti.
Takav duh.
Napravit ćemo savršenu utakmicu jednom kad bude tvoja duša
je pomiješana s mračnim.
Genie, donesi mi zdjelu i alat.
Moramo obaviti ceremoniju.
- Tvoja želja je moja zapovijed, Učitelju.
- Otkrio sam pogled na Mračne umjetnosti
do te gluposti Aladdina.
Ništa nije shvaćao.
- Glupi smrtnik.
- Da. Da on je.
Mislili ste na Aladina, zar ne?
- Ali, naravno, Gospodaru.
- Pozivam te, O, tamni.
Dajem ti životnu krv.
Moja predanost.
Ponudio sam im svoj um i vašu dušu.
Vi ostali,
to će biti moja nagrada.
- Nikad nećeš živjeti da ga pokupiš, svinje!
- To je prkosni duh koji toliko volim.
Savršeno ćemo se slagati nakon što se poravna s mojim.
- Što čovjeku treba magija kako bi potisnuo svoju volju na drugu?
- Dali ste svoje srce seljaku!
Šarm, kakvog mi nikad nisi dao!
- Je li to sve počelo?
Tužna budala...
Moje srce nikada nije bilo tvoje da tvrdim!
- Taj oštar jezik će biti prva stvar koju ću utišati!
- Oh! Oh!
- Mračni me blagoslivljaju svojim izgledom.
Ja sam njihova živa posuda.
- Pa, ako imaš takvu moć, što ti treba za mene?
- Točna cijena je visoka.
Moje godine će izblijediti poput lišća
da odlaze s drveta u jesen.
Od ovog dana vi ćete djelovati kao moj vod
da izvršim svoju volju
da bih s njom mogla provesti godine odmora.
To će biti moja posljednja čarolija.
Mračni te pozivaju, Shahzadi!
- Prestani, budalo! To sam ja!
Magreb je zaštićen! Uništite zdjelu!
Spasite Shahzadi!
- Ne!
Mislite da ste pobijedili?
Ti bezvrijedan pas.
Dođite i potražite nagradu.
Tanin!
- Zmajeva slaba točka su njegove oči.
Idi po oči!
- Priznajem da me najviše impresionira, Acrobat.
Malo je muškaraca koji su imali jedan dan kao što je vaš
i živio je da ispriča priču.
Ti si se udvarao Sultani i osvojio joj srce.
Pustio si pećinu smrti.
Jesam li spomenuo to pravo ime te špilje?
Imali ste duh, palaču
i istinsku ljubav sve u jednom danu.
Borili ste se s zmajem i živjeli.
Sve za nju.
Je li to vrijedilo?
Možda bismo trebali pitati vaše prijatelje.
Imao si prijatelje kad si ušao, zar ne?
Odani prijatelji, sjećam se sada.
Odan do kraja, vjerujem da je riječ.
Ali svi su završili svoj put pomažući vam da pronađete pravu ljubav.
Upravo sam shvatio da si baš poput mene.
Zašto, ti odbaciš i uništiš sve
i svatko tko se nađe na putu onoga što želite.
Mogao bi biti moj sin!
Hmm, jedan od tvojih prijatelja.
Mislim da ću čuti njegove krikove
u mojim snovima večeras.
Znam da hoćeš.
Dovoljno dugo.
On je tvoj, moj ljubimac.
- Idemo zajedno, vezira!
- Nisi ništa naučio, dušo!
Sada umri!
Pusti me da živim u miru.
Tanin!
Očito greška, unajmljivanje akrobata.
- Inshallah, vodite moju ruku.
- Tanin!
Shahzadi ti je tog dana dao snažan šarm, Acrobat.
Ne!
Duh?
Ubij ga.
- Da gospodaru.
- Što se događa?
Zašto još uvijek živi?
- I ja sam zbunjen, Učitelju.
- Nijedan šarm nije tako moćan.
- Da, i on je također agilni akrobat!
Uistinu je njegova vještina bez premca!
- Ja sam vaš učitelj.
Morate me slušati!
- Svaka tvoja želja mi je kao zapovijed.
- Ubijte ovog čovjeka.
- Da gospodaru.
Čini se da uživa prednost odozgo, Učitelju.
- Dovoljno! Ja sam nositelj svjetiljke!
- Ne vidim svjetiljku.
Onaj koji drži svjetiljku zapovijeda mi.
- Evo vam svjetiljka koja vam zapovijeda.
- Ah, da, svjetiljka koja me veže sa svojom moći,
nikada ne smije biti razdvojen.
- Sad ga makni s vida!
- Da gospodaru.
- Napokon.
Nikad se nije pojavio veći trn u mojoj strani.
Ti i ja moramo mnogo razgovarati, Genie.
Nema mjesta za prijateljstvo u području vladavine.
Prijateljstvo je najveće blago
od svih, ti demone.
- Još uvijek živiš?
Izdajnički rob, ubijte ga i završite s njim!
- Nema svjetiljke, nema gospodara.
- Dobro.
Konačno.
Govoriš o prijateljstvu?
Taj nož sigurno izgleda kao da može koristiti pratioca.
Nadam se da vam je preostalo još dovoljno života
što radim s tvojim posljednjim prijateljem.
Što misliš da ćeš učiniti s tim?
- Ovo!
Vratio si se.
- Rekao sam ti da ne možeš vezati krila bez mene.
Genie, izlazi naprijed!
Mračni još uvijek mi se sviđaju, seljak!
- Ah!
- Čak i do kraja, izbjegavaj svoju sudbinu.
- Izbjegavanje stvari je ono što ja radim.
- To je sve u čemu si bio dobar.
To je za mog ljubimca!
To je za krađu svjetiljke!
A to je zbog krađe njezina srca!
- Hoće li postojati netko tko je bolji čovjek od tebe?
- Prikladan kraj potencijalnom princu.
- Kao što ste rekli, svi moramo prihvatiti svoju sudbinu.
- Nema Genie, nema prijatelja,
nema šarma, tako da nema magije!
Umri, Acrobat!
- On se budi. - Zvuči zbunjeno.
- Ako misli da sam ja anđeo, onda je definitivno zbunjen.
- Ne još, srce.
Već ste nekoliko dana bez svijesti.
- Magreb?
Gdje se nalazimo?
- Sigurni smo. Kući smo.
U krevetu ste.
- Magreb više nema.
Ubio si ga.
- Ne.
Stigao je veliki vjetar i odnio ga s litice.
- Nije veliki vjetar.
Imao je mali poticaj.
Nisam mogao dopustiti tom dvojakom čarobnjaku
ubiti najboljeg prijatelja kojeg sam ikada imao.
- Hvala, Murat.
Moj prijatelj.
Ali što je s vama sada? Gdje ćeš ići?
Uništio sam svjetiljku.
- Gdje god želim, bivši Učitelju.
Više nisam vezan za svjetiljku.
- Zadovoljan sam.
Zaslužili ste svoju slobodu.
Pretpostavljam da bih i ja trebao biti na putu.
- Na putu?
- Dom.
Ne želim vam više stvarati probleme.
- Doma si.
Za sada i zauvijek.
Našao sam ovo.
Ne izazivaš mi probleme.
Ne sada, ionako.
- Ali...
Nisam ono što mislite.
Ja nisam princ.
Lagao sam te.
- Ti si princ...
ovdje.
Cijeli moj život imao sam svu udobnost
Mogao bih ikada poželjeti ili kupiti
osim ljubavi dostojnog čovjeka.
Ti si dostojan čovjek, Aladin.
I, kao Sultana,
Pravim zakon i mogu se udati za koga god odaberem.
Izabrao sam vas, ako me želite.
- Pretpostavljam.
Nemam pravo odbiti ništa od Sultane.
- Aladin, što je posljednje što si rekao Magrebu?
- Moramo svi prigrliti svoju sudbinu.
- U redu, svi, odmaknite se! Odmaknite se!
Jer imam plan za vjenčanje!
Preuzeto sa www.titlovi.com